Ухвала
24 липня 2023 року
м. Київ
справа № 591/838/22
провадження № 61-10677ск23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конорєва Володимира Олексійовича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд стягнути 
з ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 541 915,00 грн.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2022 року провадження по справі зупинено до закінчення строку прийняття спадщини після смерті позивача - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2023 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до 
ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів.
Залучено ОСОБА_3 , як правонаступника позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів.
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2023 року залишено без змін.
 
Поновлюючи провадження у справі та залучаючи правонаступника у справі, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив                 з того, що  ОСОБА_3 є спадкоємицею та єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті позивачки ОСОБА_2 , а спірні правовідносини допускають правонаступництво.
 
12 липня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Конорєв В. О. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2023 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2023 року (надійшла до суду 18 липня 2023 року), в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині залученні правонаступника.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваних судових рішень було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норм процесуального права.
 
Представник заявника зазначає, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Зазначає, що з врахуванням взаємин сторін у справі вимоги померлої ОСОБА_2 до своєї онуки ОСОБА_1 обґрунтовувалися особистою думкою позивача щодо порушення її прав і на її особистому праві бути позивачем і звернення до суду за захистом, але такі права не допускають правонаступництва.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним 
і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга 
є необґрунтованою.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом у лютому 2022 року та просила суд стягнути 
з ОСОБА_1 на її користь безпідставно одержані грошові кошти в сумі 541 915,00 грн. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т. А. повідомила, що нею 26 жовтня 2022 року було заведено спадкову справу 
№ 47/2022 за померлою ОСОБА_2 , 1929 року народження. Заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_3 . Інші спадкоємці не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
21 квітня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про залучення її правонаступником. ОСОБА_3 зазначила, що за життя ОСОБА_2 склала на неї заповіт, на підставі якого вона і приняла спадщину.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких 
є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод.
Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це заміна під час провадження 
у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов`язки у спірних правовідносинах.
Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, 
а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу.                                       Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.
Проте, процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли 
у майнових відносинах відбулось правонаступництво. Отже, при вирішенні питання про залучення правонаступників учасників справи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах.
Питання повернення майна, набутого без достатньої на те підстави, врегульовано Главою 83 ЦК України.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Статтею 608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.
Суди попередніх інстанцій правильно вказали, що у зв`язку із зверненням до суду із позовною заявою майнового характеру, а саме про повернення грошової суми коштів, які у разі встановлення судом обґрунтованості позовної вимоги входять до спадкової маси, допущено процесуальне правонаступництво спадкоємця, який прийняв спадщину після смерті позивача.
Також суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно вказав, що у випадку доведеності безпідставного набуття ОСОБА_1 грошових коштів, належних ОСОБА_2 , зобов`язання повернути ці кошти не припиняється зі смертю останньої, так як воно не є таким, що нерозривно пов`язане з особою кредитора - 
ОСОБА_2 , а наявність між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 родинних відносин не виключає правонаступництво у спірних правовідносинах.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що наявні підстави для залучення ОСОБА_3 до участі у справі як правонаступника позивача, враховуючи те, що ОСОБА_3 є спадкоємицею та єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені 
в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судаминорм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені 
в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності 
та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Конорєва Володимира Олексійовича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів, відмовити.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         Г. В. Коломієць
                                                                                                                     Б. І. Гулько
                                                                                                                     Д. Д. Луспеник