ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6113/23 Справа № 201/3351/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: 
       судді – доповідача Канурної О.Д.,
       суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», в інтересах якого діє адвокат Шилін Володимир Анатолійович, на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2023 року у справі № 201/3351/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат (суддя першої інстанції Ткаченко Н.В.), -

В С Т А Н О В И В:

       У червні 2022 року позивачка   ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.
       В обґрунтування позовних вимог представник позивачки – адвокат Демарчук М.В. посилався на те, що 21.07.2021 р. у м. Дніпро на перехресті пр. Гагаріна та вул. Казакова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/201697583, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власник автомобіля ОСОБА_1 . 
       Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021р. у справі № 201/7769/21. 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , чим завдані матеріальні збитки.         
       23.07.2021р. адвокат Демарчук М.В., як представник ОСОБА_1 , звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, повідомленням про ДТП, запрошенням на незалежну експертизу та надав весь необхідний пакет документів. 
       20.09.2021р. страховик частково виконав свої зобов`язання та сплатив страхове відшкодування у розмірі 30358 грн.06 коп. ОСОБА_1 не погодилася з розміром страхового відшкодування та її представник 04.11.2021р. направив запит - вимогу до ПрАТ «СК «ВУСО» щодо виплати страхового відшкодування згідно висновку експерта ОСОБА_4 , складеного на замовлення позивачки, а також просив надіслати документи, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Також представник позивачки звернувся зі скаргою до Національного банку України на дії страхової компанії щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування.
       19.11.2021р. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснила доплату страхового відшкодування у розмірі 10044,00 грн. 
       Згідно з висновком експерта Дроздова Ю.В. № 1208/21 від 05.08.2021р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 складає 74596 грн. 43 коп., ринкова вартість КТЗ складає 68500 грн. 84 коп., отже вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, дорівнює ринковій вартості автомобіля 68500 грн. 84 коп., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 9606 грн. 19 коп. Отже, розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 58894,65 грн. (68500,84 грн. - 9606,19 грн). 
       На думку позивача, без будь-яких вмотивованих підстав страховик недоплатив їй страхове відшкодування у розмірі 18492,59 грн., що розраховується наступним чином: 45 657,92 грн. – 25258,41 грн. - 0,00 грн., де 58894,65 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В.; 40402,06 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування; 0,00 грн. - франшиза.
       На підставі наведеного, представник ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 18492 грн. 59 коп., пеню у розмірі 424 грн. 57 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 74 грн., інфляційні втрати у розмірі 147 грн. 94 коп. Також представник позивача просив суд стягнути витрати на оплату послуг експерта у розмірі 2300,00 грн. Крім того, представник позивачки просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
       У березні 2023 року представником позивача було подано уточнену позовну заяву, в якій адвокат Демарчук М.В. просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки страхове відшкодування у розмірі 8749 грн. 61 коп., пеню у розмірі 2748 грн. 08 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 359,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 2652 грн. 42 коп., що загалом становило суму 14509 грн. 11 коп. Також представник позивачки просив стягнути судові витрати по оплаті проведення судової експертизи у розмірі 9438 грн. 50 коп. Крім того, представник позивачки просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп., а також по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Зменшення суми страхового відшкодування до суми 8749 грн. 61коп. відбулося через доплату страхового відшкодування з боку ПрАТ СК «ВУСО» 01.03.2023р. у розмірі 10911 грн. 56коп.
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2023 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат задоволено.
       Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1  страхове відшкодування у розмірі 8749 грн. 61 коп., пеню у розмірі 2748 грн. 08 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 359 грн., інфляційні втрати у розмірі 2652 грн. 42 коп., а загалом - 14509 грн. 11 коп. та судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп., по оплаті проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 9438 грн. 50коп., по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., а загалом – 16430 грн. 90коп.
       Не погодившись з указаним рішенням суду, відповідач - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, здійснивши перерозподіл судових витрат.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що матеріалами справи встановлено факт проведення ремонту пошкодженого автомобіля «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , що передбачає наявність у позивача належних та достовірних доказів про розмір реальних збитків, які б свідчили про недостатність страхового відшкодування і необхідність доплати страховиком.
Суд неправильно застосував норми матеріального права, не взявши до уваги правові висновки у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17, а також не врахував суперечність позовних вимог, які полягають у тому, що позивач доводить факт фізичного знищення її автомобіля і одночасно заявляє вимогу про його відновлення, проведення ремонту і необхідність призначення експертизи.
Також апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права: суд не забезпечив представнику відповідача можливість ознайомитися з матеріалами справи, залишив поза увагою обгрунтовані заперечення представника відповідача щодо призначення у справі експертизи та стягнув з відповідача на користь позивача доплату лише на підставі оціночних документів про вартість матеріального збитку без витребування доказів реальної вартості проведеного ремонту пошкодженого автомобіля.
Крім того, на думку апелянта, судом не дано оцінки тому, що страховик добровільно доплатив позивачці 10911,56 грн, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі.
Відповідач в апеляційній скарзі зауважує про безпідставне стягнення з нього на користь позивачки 2300,00 грн. за проведення експертизи, оскільки вона була проведена до звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, а також про неправомірне стягнення 9438, 50 грн. судових витрат.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2023 року справа була витребувана з суду першої інстанції.
       31 травня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року справу призначено до розгляду, про що повідомлено сторони на електронну адресу.
       12 червня 2023 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційну скаргу ПрАТ СК «ВУСО» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін.
       Копію ухвали про відкриття провадження позивачка отримала 02 червня 2023 року на її електронну адресу.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Як вбачається з ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
       З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.
        Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.
       Указаним вимогам рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2023 року відповідає.
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Судом першої інстанції встановлено, що 21.07.2021р. у м. Дніпрі на перехресті пр. Гагаріна та вул. Казакова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109», д.р.н. НОМЕР_1  під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/201697583, який діяв на дату ДТП, та транспортного засобу «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , власник автомобіля ОСОБА_1 .
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021р. у справі № 201/7769/21 визнано виним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 454,00 грн. 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , чим завдані матеріальні збитки.
23.07.2021р. адвокат Демарчук М.В., як представник ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, повідомленням про ДТП, запрошенням на незалежну експертизу та надав весь необхідний пакет документів.
20.09.2021р. страховик частково виконав свої зобов`язання та сплатив страхове відшкодування у розмірі 30358 грн. 06коп. 
Позивачка ОСОБА_1 не погодилася із розміром страхового відшкодування та її представник - адвокат Демарчук М.В. 04.11.2021р. направив запит до ПрАТ «СК «ВУСО» щодо виплати страхового відшкодування згідно висновку експерта ОСОБА_4 , складеного на замовлення позивачки, а також попрохав надіслати документи, на підставі яких оцінено розмір.
04.11.2021р. представник позивачки також направив скаргу до Національного банку України на дії страхової компанії щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування та попрохав надати документи, на підставі яких було визначено розмір страхового відшкодування.
19.11.2021р. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснила доплату страхового відшкодування у розмірі 10 044 грн. 
Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про те, що висновки суду не відповідають встановленим під час судового провадження обставинам справи, яким було встановлено факт (істотні обставини) про проведення ремонту пошкодженого автомобіля «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , що вочевидь, передбачає наявність у позивачки належних, достовірних доказів про розмір реальних збитків, які б свідчили про недостатність страхового відшкодування і необхідність доплати страховиком, є безпідставними, виходячи з наступного.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Тобто, розмір шкоди встановлюється висновком експерта/ звітом оцінювача.
У вказаній справі, розмір оціненої шкоди було встановлено висновком експерта ОСОБА_4 , складеному за замовлення позивачки ОСОБА_1 та звітом оцінювача ОСОБА_5 № 20-D/99/2 від 12.11.2021 року, складеним на замовлення Страховика.
Оскільки матеріали справи містять два документи, якими було встановлено розмір заподіяної шкоди, по справі була призначена судова транспортно-товарознавча експертиза.
Висновком експерта ОСОБА_4 та висновком експерта ОСОБА_6 встановлено, що вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля.
      Пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Як вбачається із пункту 30.2. вказаної вище статті, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про те, що суд неправильно застосував норми матеріального права щодо відшкодування реальних (прямих) збитків без урахування правових висновків у подібних правовідносинах, а саме постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17, є безпідставними, оскільки у вказаній справі інші обставини справи.
Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про те, що суд не дотримався процесуальних норм під час дослідження матеріалів справи, доказів та аргументів сторін, на які вони посилаються, не звернув уваги на незаконність, суперечність позовних вимог представника позивачки, який доводив факт фізичного знищення автомобіля «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , є безпідставними, виходячи з наступного.
Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що звіт оцінювача ОСОБА_5 має безліч недоліків, які вплинули на розрахунок розміру заподіяної шкоди, то належними доказами, якими підтверджується розмір заподіяної шкоди є висновок експерта Дроздова Ю.В. № 1208/21 від 05.08.2021 року, правильность якого підтверджено висновком експерта Телятнікова С.М. № 5942-11 від 26.01.2023 року, за вихідними даними висновку експерта Дроздова Ю.В.
Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про те, що суд першої інстанції мав всі законні підстави для залишення позовних вимог без задоволення, але незаконно стягнув зі страховика, поза реальними збитками, доплату страхового відшкодування на підставі лише оціночних документів про вартість матеріальної шкоди, яка завдана власнику пошкодженого автомобіля «Daewoo Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , хоча судовим розглядом встановлено, що цей автомобіль був відремонтований, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Як вбачається із частини 1 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 4 вказаної вище статті, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Стосовно ремонту автомобіля, то це є правом позивачки, оскільки вартість відновного ремонту більше ринкової вартості автомобіля, то доцільність вказаного ремонту визначає сама потерпіла особа.
Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» визнав, що розмір матеріальної шкоди, визначений у звіті оцінювача ОСОБА_5 № 20-D/99/2 від 12.11.2021 року є невірним, оскільки доплатив страхове відшкодування в розмірі більшому, ніж встановлений у звіті ОСОБА_5 .
Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про те, що стягнення судових витрат позивачки 9438 грн. 50 коп. є незаконним, є безпідставними, виходячи з наступного. 
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 2 частини 3 вказаної вище статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
 Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріали справи містять Акт № 5942-22 здачі-приймання висновку експерта транспортно-товарознавчої експертизи за ухвалою від 20.09.2022 року, де вказана загальна вартість проведення експертизи – 9438,50 грн. (а.с. 139).
Відповідно до частини 6 статті 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Згідно з квитанцією № 0.0.2753976721.1 від 24.11.2022 року ОСОБА_1 оплатила вказану вище експертизу (а.с. 213).
Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачки.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2023 року і задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», в інтересах якого діє адвокат Шилін Володимир Анатолійович, немає.        
                Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В: 

        Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», в інтересах якого діє адвокат Шилін Володимир Анатолійович, залишити без задоволення.
        Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2023 року залишити без змін.
        Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська        

                                                               О.В.Халаджи