ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6621/23 Справа № 204/670/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С.В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: 
головуючої судді Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
за участю секретаря судового засідання: Піменової М.В.
      розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2023 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» про стягнення заборгованості по заробітній платі  (суддя першої інстанції  Чудопалова С.В.), -
В С Т А Н О В И В:
       
       В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом  ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю  «Рекуперація свинцю» про стягнення заборгованості по заробітній платі.
       22 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-якій банківській установі та які належать Товариству з обмеженою  відповідальністю «Рекуперація свинцю» у розмірі 330081 грн. 41 коп.
       В обгрунтування заяви ОСОБА_2 зазначив, що відповідач має перед ним заборгованість з виплати заробітної плати. Останню заробітну плату в повному обсязі він отримав за серпень 2014 року, тому 17.08.2015 року звільнився з підприємства за власним бажанням. При звільненні заборгованість не виплачена, на день пред`явлення позову сума заборгованості по заробітній платі складає приблизно 59307,38 грн, сума середнього заробітку на день пред`явлення позову складає 479850 грн. 62 коп., тому вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2023 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
       Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкритих у будь-якій банківській установі та які належать Товариству з обмеженою  відповідальністю «Рекуперація свинцю» в розмірі половини від ціни позову, що становить 330081 грн. 41 коп.
       Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недоведеності того, що не застосування заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по суті спору з огляду на те, що відповідачем за наявності матеріальної можливості протягом розгляду даної справи і вирішення спорів у судовому порядку раніше не вчинялося дій щодо добровільного погашення заборгованості по заробітній платі позивача.
       Крім того, неправильним на думку апелянта, є висновок суду першої інстанції про те, що позивач повинен був зазначити номери банківських рахунків, на які просить накласти арешт, оскільки ця інформація позивачеві невідома і становить банківську таємницю, тому накласти арешт слід було без зазначення номерів банківських рахунків.
       Також апелянт посилається на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що забезпечення позову у даній справі може зашкодити істотним чином правам та інтересам відповідача з огляду на розмір статутного капіталу підприємства відповідача і ціну позову у даній справі.
       Серед іншого апелянт зауважує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
       До апеляційного суду відзив не надійшов.
       24 серпня 2023 року сторонам у справі направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження.
        Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 15.00 год. 13 вересня 2023 року.
       Судові повістки сторони отримали 30 серпня 2023 року. 
       В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 13 вересня 2023 року представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 86 зв.).
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 13 вересня 2023 року заявник ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 87).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
       Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.        
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що посилання представника позивача у заяві про забезпечення позову на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення заявлених вимог, не є обгрунтованою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
Дніпровський апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідач більше семи років ухилявся від виплати заборгованості по заробітній платі перед позивачем, відповідач маючи реальну можливість виплатити борг перед позивачем по заробітній платі умисно його не виконував тривалий час і тому є підстави для забезпечення позову, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Як вбачається із частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.06.2022 року у справі № 908/2382/21.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не згоден з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних доказів про рахунки, які має відповідач у фінансових та банківських установах, не конкретизовано, на які саме рахунки слід накласти арешт, є безпідставними, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.
Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.09.2019 року у справі № 320/3560/18; провадження № 61-5051св19.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 грудня 2021 року у справі № 910/13681/21, є безпідставним, оскільки у вказаній постанові розглядався спір за позовом приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" до ПАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення боргу, штрафних санкцій, 3 % річних та "інфляційних втрат" і там зовсім інші обставини справи.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про те, що забезпечення позову може зашкодити істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідача, створить перешкоди для його господарській діяльності та утруднить виплату поточних зобов`язань та не забезпечує збалансованості інтересів сторін, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції правильно вказав, що без зазначення конкретних рахунків відповідача, зокрема виокремлення рахунків із спеціальним режимом використання (спеціального) рахунку для виплати заробітної плати, арешт на грошові кошти належні відповідачу, може зашкодити істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідача.
Враховуючи викладене вище, Дніпровський апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1  немає.         Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2023 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська

                                                                               О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 14 вересня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна