ПОСТАНОВА                                                   
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 278/32/20
провадження № 51-759км22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
захисника                                                    ОСОБА_6 ,
засудженого                                               ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
представника потерпілої                         ОСОБА_8  (у режимі відеоконференції),
розглянув у закритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира  від 19 квітня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 16 листопада  2021 рокув кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019060170000901,  за обвинуваченням 
 
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу - за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 390, ст. 71 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік                             1 місяць, звільненого у зв`язку з відбуттям покарання 30 липня 2018 року,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 152 КК і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
 
2. Строк відбування покарання визначено обчислювати з дати набрання вироком законної сили. Зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення                       з 22 жовтня 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
 
3. Постановлено стягнути зі ОСОБА_7 50 000 грн на користь потерпілої          ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо речових доказів.
 
4. Згідно з вироком 21 жовтня 2019 року близько 23:00 ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , погрожуючи неповнолітній ОСОБА_9 застосуванням насильства та застосовуючи до неї насильство у виді завдання ударів по обличчю, використовуючи свою фізичну перевагу й долаючи волю потерпілої, повалив її на ліжко і зґвалтував.
 
5. УхвалоюЖитомирського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року вирок Богунського районного суду м. Житомира  від 19 квітня 2021 року щодо                     ОСОБА_7 залишено без змін.
 
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
 
6. У касаційній скарзі з доповненням до неї засуджений  ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення судом норм кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок Богунського районного суду м. Житомира  від 19 квітня                   2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення. Стверджує про упередженість суду, однобічність і неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, вказуючи на те, що суд узяв до уваги докази, які, на його думку, є недопустимими, і відкинув ті, що доводили його невинуватість і могли істотно вплинути на прийняте рішення. Зазначає, що слідчий сфальсифікував усі докази у кримінальному провадженні, дані висновків експертиз прямо не вказують ані на його причетність до зґвалтування, ані на те, що взагалі було вчинено кримінальне правопорушення щодо неповнолітньої ОСОБА_9 , а остання обмовила його. Крім того, заявник указує на те, що під час досудового розслідування працівники правоохоронного органу застосовували до нього фізичне насильство, а крім того, вони та адвокат чинили на нього психологічний тиск, примушуючи визнати вину у вчиненні протиправних дій, яких він не вчиняв. Звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 419 КПК не проаналізував досліджених місцевим судом доказів, не надав їм власної оцінки, не мотивував належним чином свого рішення щодо законності обвинувального вироку і, залишаючи його без змін, не дав належних відповідей на доводи, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту.
 
Позиції учасників судового провадження
 
7. Засуджений ОСОБА_7 і його захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримали касаційну скаргу, просили задовольнити її, скасувавши судові рішення щодо засудженого та закривши кримінальне провадження за відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
 
8. Прокурор ОСОБА_5 вважав, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, просив залишити судові рішення без зміни. 
 
9. Представник потерпілої ОСОБА_8 також просив залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення, а судові рішення щодо нього - без зміни.
 
10. Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися.
 
Мотиви Суду
 
11. Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.
 
12. За правилами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
13. При цьому відповідно до вимог ч. 1 цієї норми суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
14. Підставами ж для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, як установлено ст. 438 КПК, є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
15. Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
 
16. Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
 
17. У касаційній скарзі засуджений вказує на те, що суди не взяли до уваги всіх фактичних обставин справи, які мали суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, надає свою оцінку дослідженим у суді доказам та зазначає про відсутність складу злочину в його діях. 
 
18. При цьому такі доводи касаційної скарги не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки Суд не вправі виходити за межі фактів та обставин, установлених у судах першої та апеляційної інстанцій, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, тобто перевіряти доказ на недоброякісність, точність та несуперечність із фактичними обставинами справи, а також зіставляти ці дані з іншими доказами.
 
19. Під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судами попередніх інстанцій.
 
20. У кримінальному провадженні встановлено, що 21 жовтня 2019 року близько 23:00 ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у власному дачному будинку, куди з метою вживання алкогольних напоїв запросив незнайомих йому раніше неповнолітніх  ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) і ОСОБА_9                              ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), погрожуючи останній застосуванням насильства та завдаючи ударів по обличчю, зґвалтував її. 
 
21. Такий висновок (з яким правильно погодилася й апеляційна інстанція) суд обґрунтував належними, допустимими та достовірними доказами, які було розглянуто в судовому засіданні й оцінено в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку згідно з вимогами ст. 94 КПК.  
 
22. Так, визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК, суд послався у вироку на показання потерпілої  ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні детально й послідовно розповіла, за яких обставин і в який спосіб засуджений зґвалтував її.
 
23. Суд обґрунтовано визнав зазначені показання потерпілої достовірними, оскільки вони були підтверджені сукупністю інших доказів у справі. Зокрема, суд звернув увагу на показання свідка ОСОБА_12 , який свідчив, що того вечора, перебуваючи в будинку засудженого, почув стукіт і піднявся на другий поверх, де побачив оголених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , останній примушував потерпілу до статевого акту. 
 
24. Не залишилися поза увагою суду й показання свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні підтвердила, що власник будинку, де вони учотирьох розпивали вино, спочатку чіплявся до неї, забороняв відповісти на дзвінки її матері, що її злякало, і вона пішла з будинку та викликала поліцію, повідомивши, що її хоче зґвалтувати обвинувачений, а пізніше дізналася від ОСОБА_9 про її реальне зґвалтування ОСОБА_7 .
 
25. Як зазначив у своїх висновках місцевий суд, показання потерпілої, свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 узгоджуються між собою, а також із письмовими доказами, а саме: з протоколом огляду місця події від 22 жовтня 2019 року, де в будинку (за місцем події) на другому поверсі в ліжку на простирадлі вилучено біологічні сліди, походження яких, за даними висновків судово-медичних експертиз від 
01 листопада 2019 року № 879 і № 881 можливе від ОСОБА_7 ; протоколом слідчого експерименту від 23 жовтня 2019 року, проведеного з потерпілою, яка в деталях показала, які саме насильницькі дії застосував до неї засуджений; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 , який вказав місце, де ОСОБА_7 вчиняв насильницькі дії стосовно потерпілої; даними висновків судово-медичних експертиз від 12 листопада 2019 року № 194/ц, від 07 листопада 
2019 року № 195/ц та від 08 листопада 2019 року № 196/ц про виявлення на спідній білизні ОСОБА_7 та в піднігтьовому вмісті нігтьових пластин з його рук біологічних слідів, походження яких не виключається від потерпілої ОСОБА_9 .
 
26. Суд першої інстанції проаналізував ці та інші докази і вказав, що відсутні підстави вважати їх неналежними й недопустимими, оскільки вони здобуті відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК.
 
27. Зазначене спростовує доводи касаційної скарги засудженого про те, що докази                      в кримінальному проваджені сфальсифіковані та не вказують на його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.
 
28. Суд апеляційної інстанції належним чином виклав доводи, зазначені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, і надав вичерпні відповіді. При цьому доводи, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту, є аналогічними до змісту касаційної скарги засудженого.
 
29. Відповідаючи на доводи засудженого щодо фальсифікації доказів у цьому кримінальному провадженні, апеляційний суд зауважив, що вони спростовуються сукупністю зібраних у справі та належним чином досліджених судом першої інстанції доказів, які узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
 
30. Також суд апеляційної інстанції належно перевірив доводи засудженого про те, що потерпіла ОСОБА_9 могла обмовити його, та погодився з висновками місцевого суду про те, що неповнолітня ОСОБА_9 , з огляду на дані висновку судово-психіатричної експертизи, могла правильно розуміти характер і значення вчинених стосовно неї дій, була здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, а також давати стосовно них відповідні показання, при цьому не виявляла підвищеного фантазування і вираженого навіювання.
 
31. Суд погоджується з висновками попередніх інстанцій та вважає доводи, викладені в касаційній скарзі засудженого, про те, що потерпіла його обмовила і неправильно виклала обставини у своїх показаннях, неспроможними.
 
32. Як убачається з установлених судом обставин, потерпіла надала суду показання, які узгоджуються з показаннями свідків, іншими письмовими доказами, а отже, вважати їх неправдивими і піддавати сумніву, як намагається це зробити засуджений у касаційній скарзі, підстав немає.
 
33. Не залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції і доводи засудженого про те, що відсутність будь-яких ушкоджень на тілі потерпілої, на його думку, спростовує версію обвинувачення про її зґвалтування. Як правильно зазначив апеляційний суд, висновки судово-медичної експертизи про відсутність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 узгоджуються з показаннями останньої про те, що під час зґвалтування вона боялася чинити фізичний опір, оскільки думала, що засуджений, який сидів на її животі, утримував і бив її долонею по щоці, ще більш жорстоко її поб`є.
34. При цьому суд першої інстанції встановив, що статевий акт між потерпілою та засудженим відбувся без її добровільної згоди. Ці обставини перевірив апеляційний суд, тому доводи засудженого про те, що потерпіла вела статеве життя та обмовила його у своїх показаннях, є безпідставними.
 
35. Таким чином, суд апеляційної інстанції з дотримання вимог ст. 419 КПК належним чином перевірив і визнав неспроможними доводи апеляційних скарг сторони захисту, про що навів відповідні мотиви в своєму рішенні. Суд не має підстав вважати ухвалу апеляційного суду невмотивованою, на що вказує ОСОБА_7 у своїй касаційній скарзі.
 
36. Що стосується доводів засудженого про застосування до нього під час досудового розслідування неправомірних методів ведення слідства, то вони були предметом перевірки і не були підтверджені. У матеріалах кримінального провадження є відповіді Житомирської обласної прокуратури і Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, на заяви обвинуваченого з цього приводу, з яких убачається, що підстав для вжиття заходів прокурорського реагування, а також для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає (т. 3, а. с. 183-191).
 
37. Доводи, наведені в касаційній скарзі засудженого, про необхідність скасування судових рішень у зв`язку з порушенням кримінального процесуального закону, допущеним під час досудового розслідування і судового розгляду через неправомірність дій адвоката, колегія суддів уважає неспроможними, виходячи з такого. У матеріалах справи є клопотання підсудного ОСОБА_7 від 03 серпня 2020 року про відмову від захисника ОСОБА_14 через неналежне здійснення цим адвокатом своїх обов`язків з надання правової допомоги та забезпечення його іншим безоплатним захисником (т. 1, а. с. 156). На зазначене клопотання суд відреагував у точній відповідності до вимог закону, доручивши своєю ухвалою від 03 серпня 
2020 року Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області забезпечити участь нового захисника, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 161). Крім того, про неправомірну діяльність адвоката ОСОБА_14 було повідомлено Житомирську обласну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію (т. 3, а. с. 193). Дорученням від 22 серпня 
2020 року № 006-0001392 ОСОБА_7 було призначено нового адвоката ОСОБА_15 , який здійснював захист обвинуваченого як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанції (т. 1, а. с. 172).
 
38. На підставі наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що за результатами розгляду касаційної скарги не встановлено таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли би бути безумовними підставами для скасування оскаржених судових рішень. Касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а судові рішення стосовно нього слід залишити без зміни.
 
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
 
ухвалив:
 
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.
 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

 
  ОСОБА_1                          ОСОБА_2                            ОСОБА_3