Ухвала
 
08 серпня 2023 року
м. Київ
справа № 127/27452/22
провадження № 51 - 4633 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2023 року                 ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України                           (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
На підставі ст. 75 КК   ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у провадженні.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 травня 2023 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він, маючи не зняті та не погашені судимості за умисні тяжкі, корисливі злочини, 16 жовтня 2022 року о 18:30, у період дії на території України режиму воєнного стану, знаходячись поблизу кав`ярні «КРАФТ», що по вул. Магістратській, 84 у м. Вінниці, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно вчинив крадіжку двох дерев`яних стільців, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1051 гривня 20 копійок.
 
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини засудженого та правильності кваліфікації його дій, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_4 , у зв`язку з неправильним застосуванням   закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК і, як наслідок,  невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості. Апеляційний суд, на думку прокурора, необґрунтовано залишив без задоволення апеляційну скаргу сторони обвинувачення й ухвалив рішення, яке не відповідає положенням  ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).  
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових  злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій,  їх небезпечності та даним про особу винного.
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Так, місцевий суд, призначаючи покарання  ОСОБА_4 у виді позбавлення волі та звільняючи від його відбування на підставі ст. 75 КК з випробуванням, з чим погодився і апеляційний суд, разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, урахував також дані про особу засудженого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.
Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК є тяжким злочином, дані про особу винного, який офіційно непрацевлаштований, однак до взяття під варту працював неофіційно на будівництві, має важке захворювання, в зв`язку з чим потребує тривалого лікування, в тому числі в умовах стаціонару, не одружений, однак має на утриманні матір пенсійного віку.
Враховуючи позицію потерпілої, яка до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не мала та при призначенні покарання покладалася  на розсуд суду, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі  ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, поклавши обов`язки, передбачені ч. 1  ст. 76 КК.    
Призначене ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень                                    статей 75, 76 КК відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не убачає.
Переглянувши справу в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення залишив вирок суду першої інстанції без зміни.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам            ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

 
 
ОСОБА_6                                            ОСОБА_2                                                   ОСОБА_3