П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 472/292/23	

Перша інстанція: суддя Кучерявенко С.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання - Коблова О.А.,
за участю представника апелянта – адвоката Пірог С.В., 
        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

                                                  В С Т А Н О В И Л А:

04 квітня 2023 року адвокат Пірог Сергій Васильович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00006144 від 08.03.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.132-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем не враховано, що транспортний засіб є контейнеровозом, тому максимальна дозволена маса становить не 40 т, а 44 т. За таких обставин, позивач вважає, що фактично перевищення загальної маси транспортного засобу у даному випадку становить не 17, 187%, а 6,53%, відтак розмір санкції повинен бути меншим, ніж одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян. 
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Державна служба України з безпеки на транспорті надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що максимально дозволене навантаження транспортного засобу у даному випадку може бути не більше 40 тон, однак позивач допустив перевантаження на 6 875 кг, що у відсотковому відношенні становить 17,187% від допустимого значення. Відповідач стверджував, що оскаржувана постанова відображає необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення, дії посадових осіб відповідача є законними.  На підставі викладеного просив у позові відмовити.
Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2023 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема, апелянт наполягає, що у даному випадку транспортний засіб, який здійснював вантажні перевезення є двомісним автомобілем з трьохвісним напівпричепом-контейнеровозом, тому максимально дозволена вага становить не 40 тон, а 42 тони. З огляду на це, представник апелянта вважає, що результат розрахунків відповідача за визначеними параметрами є хибним, тому притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним.
Крім того, апелянт стверджує, що відповідачем всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено правомірність оскаржуваної постанови та не надано беззаперечних доказів допущеного правопорушення в частині перевантаження транспортного засобу на              17,187% від допустимого значення.  
Відповідачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником транспортного засобу MAN TGA 18.440 д/н НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепа-контейнеровоза марки VAN HOOL  д/н НОМЕР_2 (а.с. 14-17).
Постановою Укртрансбезпеки серії АА № 00006144 від 08.03.2023 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн (а.с.12).
Зазначеною постановою встановлено, що 12 лютого 2023 року о 16 год. 46 хв. за адресою М-19, км 127+793 (Волинська область) відповідальною особою допущено рух транспортного засобу марки MAN TGА 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України: загальної маси ТЗ на 17,187 % (6.875 т) та навантаження на строєні осі ТЗ на 7,016% (1.684 тон), чим скоєно адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перевезення позивачем вантажу не є контейнерним перевезенням в розумінні положень чинного законодавства. Суд також вказав, що максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача відповідно до п.п. «б» п. 22.5 ПДР України становить 40 тонн. 
Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Відповідно до п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Згідно п.7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.
Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.
Тобто, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає: здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 р. № 1567); фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 р. № 623).
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів 18,75 м), фактичну масу понад 40 т для двомісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом, трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, понад 42 т для двовісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, понад 44 т для трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, навантаження на одиночну вісь 11,5 т, на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 т, від 1 до 1,3 метра 16 т, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т, від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 т, від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23 т, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т, на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 т, понад 1,3 до 1,4 метра 24 т.
Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. 
Дія частини другої цієї статті передбачає відповідальність за правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, у вигляді штрафу у розмірах:
-          п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення 
встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; 
-          однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення 
встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; 
-          двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення 
встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; 
-          трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення 
встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).
Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.
Пунктом 8 Порядку № 1174 передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.
Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.
Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).
Відповідно до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Згідно з п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Відповідно до статей 229, 255, 279-5, 279-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини другої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року № 460, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, та з метою нормативно-правового врегулювання питань здійснення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проваджень у справах про адміністративні правопорушення наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 затверджено, зокрема, Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.
Пунктом 3 Інструкції (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Як вбачається з оскаржуваної постанови АА № 00006144 від 08.03.2023 року, вона містить всі необхідні реквізити, відповідно до додатку 1 Інструкції.
Так, постановою встановлено, що загальна маса транспортного засобу в момент вчинення порушення склала 52 083 кг, що є перевищенням нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу на 17,187% (6.875 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу перевищило на 7,016% (1,684 тон) при дозволеному навантаженню на строєні осі 24 тони.
Як зазначено вище, п.22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує 42 т для двовісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 т, понад 1,3 до 1,4 метра 24 т.
Згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою АА 00006144, загальна маса належного позивачу транспортного засобу в момент вчинення порушення склала 52 083 кг, навантаження на строєні осі 30 576 кг (а.с. 58). 
За обставинами справи, позивач є власником двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що підтверджується в тому числі й фотозображенням, наданого відповідачем в момент фіксації адміністративного правопорушення (а.с. 55). 
З огляду на це суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апелянта, що у даному випадку максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача відповідно до п.п. «б» п. 22.5 ПДР України становить 42 тонни, однак суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача мало становити 40 тон, як на тому наполягав відповідач. 
Разом із тим, Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, в редакції до 14.05.2022 року не містила формулу розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Водночас, зазначена формула визначена у ДСТУ OIML R 134-1:2010. 
Так, відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.
Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси та навантаження на строєну вісь транспортного засобу здійснюється за формулою:
% перевищення = ((Хфакт - Хнорм - похибка пристрою)/Хнорм)*100%
Хфакт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно натуральних одиницях (тонна або міліметр);
Хнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22. Правил дорожнього руху.
Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу виглядає так: (52 083 кг - 42 000 кг - 10%*52083 кг)/42 000 кг)*100%=11,6%.
Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на строєні осі виглядає так: (30576-24000-16%*30576)/24000)*100= 7,016%.
Як зазначено раніше, відповідальність відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян наступає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, що з огляду на зафіксовані параметри мало місце у даному випадку, враховуючи що максимальна маса вантажного автомобілю мала становити 42 тони.
Суд апеляційної інстанції додатково звертає увагу, що в адміністративному позові позивач фактично визнає факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП  та заперечує лише розмір штрафу, зазначаючи при цьому про необхідність його зменшення у зв`язку із тим, що відсоток перевантаження становить менше 10%, а саме 6, 53% (а.с. 3).
При цьому, судова колегія вважає вірними доводи апелянта, що максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача відповідно до п.п. «б» п. 22.5 ПДР України становить 42 тонни, а не 40 тон. Втім, навіть попри збільшення дозволеної маси навантаження транспортного засобу позивача відсоток перевантаження все одно залишається більшим за 10%, що відповідно до положень ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачає розмір штрафу в одну тисячу неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що допущені помилки суду першої інстанції не вплинули на правильність вирішення цієї справи, оскільки факт адміністративного правопорушення апелянтом не спростовано, а відповідач довів правомірність прийнятого акту індивідуальної дії і суд не вбачає підстав для його скасування. 
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія
                                                  П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова   апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко