Справа № 161/10018/22 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/620/23  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
25 серпня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В., 
суддів - Матвійчук Л. В.,  Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2023 року,
                                          В С Т А Н О В И В:
У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Покликався на те, що 13 грудня 2021 року о 12 год. 00 хв. у м. Луцьку Волинської області по вул. Набережна, 14, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувавши дорожню обстановку, не дотримавшись безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду, після чого на зустрічній смузі руху здійснив зіткнення з його автомобілем «Skoda Super B», державний номерний знак НОМЕР_3 , який від удару відкинуло в крайню праву смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_4 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль був фізично знищений, оскільки вартість його відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди.
Вина відповідача ОСОБА_2 у вчинені ДТП підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2022 року, якою останній був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і притягнутий до адміністративної відповідальності.
Позивач ОСОБА_1 також вказував, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , на момент автодорожньої пригоди, була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс України», в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілого на суму 130000 грн. Крім того, на вказаний транспортний засіб був додатково оформлений договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів із страховою сумою 50000 грн.
Також позивач зазначав, що згідно проведеної ним оцінки вартість його автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди становила 416389 грн 50 коп., вартість його відновлювального ремонту 422 110 грн 14 коп., а утилізаційна вартість (вартість залишків) даного транспортного засобу становить 191 590 грн 22 коп.
Оскільки, страхова компанія за укладеними між нею та відповідачем ОСОБА_2 договорами страхування сплатила не всю страхову суму і яка повністю не покриває заподіяну йому матеріальну шкоду, то позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «Євроінс України» 61124 грн 83 коп., а з відповідача ОСОБА_2 44799 грн 24 коп. 
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2023 року позов задоволено частково.
В рахунок відшкодування матеріальної шкоди, стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс України» на користь позивача ОСОБА_1 недоплачену страхову суму - 61142 грн 83 коп. а з відповідача ОСОБА_2 - 41369 грн 78 коп.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
26 квітня 2023 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у задоволенні заяви відповідача ПрАТ «СК «Євроінс України» про перегляд заочного рішення відмовлено.
Вважаючи заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ПрАТ «СК «Євроінс України» таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам та як наслідок прийняте судом з порушенням норм матеріального права, товариство подало апеляційну скаргу, у якій просило рішення місцевого суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову до нього відмовити.
Апеляційна скарга мотивна тим, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а саме, в частині стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс України» відшкодування матеріальної шкоди, є незаконним і необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, оскільки позивач як потерпіла у ДТП особа не подавав заяву про виплату йому страхового відшкодування саме за договором про добровільне страхування цивільно відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був укладений з відповідачем ОСОБА_2 , а тому підстав для такого відшкодування останній немає. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 ніким не оскаржується, а тому апеляційним судом, у цій частині, не переглядається.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням вимог статті 369 цього Кодексу.
Дослідивши обставини справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача ПрАТ «СК «Євроінс України» до задоволення не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки транспортний засіб вважається знищеним то понесена  матеріальна шкода, що є різницею між вартістю автомобіля до та після ДТП, в межах лімітів відповідальності за договорами добровільного та обов`язкового страхування підлягає до стягнення з страховика, а решта суми, яка не покрита страховим відшкодуванням з винної особи.
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено, що 13 грудня 2021 року о 12 год. 00 хв. у м. Луцьку Волинської області по вул. Набережна, 14, водій відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», , державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, зіткнувся з автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду, після чого здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Super B», державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить позивачу ОСОБА_1 , який рухався по зустрічній смузі руху, автомобіль позивача від удару відкинуло в крайню праву смугу руху, де відбулося його зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а автомобіль позивача фактично був знищений.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2022 року в адміністративній справі ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 8 т. 1).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс України» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206510924 від 27 жовтня 2021 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлений – 130000 грн, з визначенням франшизи у розмірі 0 грн (а.с. 94 т.1).
Також на вказаний транспортний засіб із страховиком ПрАТ «СК «Євроінс України» був додатково оформлений договір добровільного страхування відповідальності шляхом підписання ОСОБА_2 заяви-приєднання № 003004-2212-206510924 до публічного договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності на суму 50000 грн (а.с. 95 т.1).
Власником автомобіля Skoda Super B», державний номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , є позивач ОСОБА_1 (а.с. 207, т. 1).
Згідно підготовленого на замовлення позивача звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 28 грудня 2021 року №2153/21, суб`єктом оціночної діяльності СПД ОСОБА_3 , ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП становила 416389 грн 50 коп., вартість його відновлювального ремонту 422110 грн 14 коп., а утилізаційна вартість (вартість залишків) становить 191590 грн 22 коп. Автомобіль вважається фізично знищеним, оскільки його відновлювальний ремонт є економічно недоцільним (а.с.9-47 т. 1).
З наявного в матеріалах справи висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03 лютого 2023 року № 3740-Е встановлено, що ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 412960 грн, а вартість його відновлювального ремонту 438156 грн 54 коп (а.с.201-218 т. 1).
Крім того, з наявних у матеріалах справи письмових доказів встановлено, що 14 грудня 2021 року позивач звертався до ПрАТ «СК «Євроінс України» з заявою про виплату страхового відшкодування.
Як вбачається з страхового акту від 09 лютого 2022 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 07 лютого 2022 року, платіжного доручення № 849 від 09 лютого 2022 року ОСОБА_1 як потерпілому від ДТП страховиком ПрАТ «СК «Євроінс України» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 118875 грн 17 коп. (а.с. 183-185, т. 1).
Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Закон у підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 також передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку  
Аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що право позивача на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань є обов`язковим, і не містить умови, щодо розмежування договорів страхування транспортного засобу.
Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 вчасно звернувся до відповідача ПрАТ «СК «Євроінс України» з заявою про виплату страхового відшкодування, то відповідно має право на отримання такого відшкодування.
Отже, враховуючи зазначені вище норми матеріального права, суд першої інстанції, встановивши наведені обставини, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку, що спричинена позивачу винуватцем ДТП – страхувальником ОСОБА_2 матеріальна шкода підлягає відшкодуванню його страховиком ПрАТ «СК «Євроінс України» і саме в межах лімітів відповідальності за договорами як добровільного так і обов`язкового страхування, а тому підставно задовольнив дану позовну вимогу та стягнув із страховика недоплачену суму страхового відшкодування.
В іншій частині рішення суду ніким не оскаржується і апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                               У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» залишити без задоволення.
Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді