УХВАЛА

13 липня 2023 року
м. Київ

справа №440/10029/22
адміністративне провадження №К/990/23612/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стародуба О.П., суддів: Кравчука В.М., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду   від 22.05.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про:
1) визнання дій Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як державного органу, такими, що суперечать Конституції України, через порушення Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №З-р/2020, частини другої статті 19, статті 1512 Конституції України, шляхом обмеження, на протязі надмірно тривалого часу, виплати ОСОБА_1 допомоги до 5 травня за 2021 рік, як ветерану війни та особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, через порушення її законних інтересів, які гарантовані частиною п`ятою статті 17 Конституції України та статтею 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з одночасним ігноруванням правових висновків в постанові Великої Палата Верховного Суду від 13 січня 2021 року (Справа № 440/2722/20, в пунктах 29-47) та порушенням гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права позивача мирно володіти своїм майном, (висновок (пункт 66) в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 440/2722/20 від 13 січня 2021 року), що призвело до завдання матеріальної шкоди, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, розміром - 13269,00 грн (17690,00 грн - 4421,00 грн);
2) стягнення з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на відшкодування завданої матеріальної шкоди на її користь грошових коштів у вигляді недоплаченої в 2021 році щорічної грошової допомоги до 05 травня на загальну суму 13269,00 грн, що пов`язано з діями, які базуються на скасованих нормах права, визнаних неконституційними, з урахуванням пояснень, наданих в позовної заяві, (щодо завдання відповідачем матеріальної шкоди) згідно, наданого в позові розрахунку неповної виплати допомоги за 2021 рік на підставі статті 56, частини третьої статті 152 Конституції України та положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на право мирно володіти своїм майном;
3) визнання персональної, адміністративної з ознаками кримінальної, відповідальності директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 за умисні дії з неналежної організації та контролю проведення у державному органі в незаконний спосіб, ігноруючи з 27 лютого 2020 року рішення Конституційного Суду України №З-р/2020, а також правові висновки з цього спору, в пунктах 29-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 520/2098/19 (Провадження № 11-325апп21), щодо виконання чинного законодавства стосовно виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, що призвело до порушення державних гарантій, встановлених частиною п`ятою статті 17 Конституції України для ветеранів війни, а також виконання функцій держави, а тому і її дискредитації, як правової, з порушенням присяги державного службовця, визначеною статтею 36 Закону України "Про державну службу", з метою виведення з власності позивача, в незаконній спосіб, значної частини державної допомоги до 05 травня за 2021 рік, що призвело до завдання як матеріальної шкоди розміром -13269,00 грн (17690,00 грн - 4421,00 грн), так і моральної шкоди, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві (щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди), що викликало у позивача неминуче почуття обурення та розпачу, через дискредитацію держави Україна, як правової та сприяє підриву довіри до держави на що зверталася увага Конституційного Суду України в Рішенні №12-р/2018 від 18 грудня 2018 року, щодо підриву довіри до держави та неприпустимості обмеження пільг і гарантій ветеранів війни, (абзаци другий, третій пункту 5 мотивувальної частини Рішення), а також визнається міжнародним правом через надмірну тривалу затримку у виконанні державним органом, яким є Центр, винесеного проти нього вже чергового судового рішення, враховуючи роз`яснення і висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, яке напряму стосується протиправних та неконституційних дій Центру і його кeрівника;
4) стягнення з директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 , як посадової особи, яка уповноважена на належне виконання функцій держави, щодо забезпечення соціального захисту громадянам, які потребують підтримки з боку держави, на користь позивача грошових коштів за дії, що визнані неконституційними, для забезпечення відшкодування моральної шкоди на суму розміром 17690,00 грн, завданої внаслідок умисного порушення права позивача, відновленого Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року №З-р/2020, через зловживання службовим становищем з метою умисного порушення права позивача, встановленого чинним законом, шляхом неконституційних дій, з метою виведення з власності позивача частини державної допомоги розміром 13269,00 грн, що, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві, викликало у позивача почуття обурення і розпачу, через дискредитацію держави України, як правової та сприяло підриву довіри до держави через надмірну тривалу затримку у виконанні державним органом, яким є Центр, винесених проти нього судових рішень, враховуючи роз`яснення і висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, яке напряму стосується протиправних та неконституційних дій Центру і його керівника;
5) визнання протиправними дій на запит про інформацію від 29 вересня 2022 року директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як посадової особи державного органу, ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як державної установи, що полягає у порушенні вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", через ненадання належної інформації позивача щодо завірених належним чином копій розрахунків на доплату щорічної грошової допомоги до 5 травня;
6) зобов`язання директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області надати позивачу повну інформацію по розрахункам на доплату щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до запиту про інформацію від 29 вересня 2022 року.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2022, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2023, відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про:
1) визнання дій Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як державного органу, такими, що суперечать Конституції України, через порушення Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №З-р/2020, частини другої статті 19, статті 1512 Конституції України, шляхом обмеження, на протязі надмірно тривалого часу, виплати позивачу допомоги до 5 травня за 2021 рік, як ветерану війни та особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, через порушення її законних інтересів, які гарантовані частиною п`ятою статті 17 Конституції України та статтею 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з одночасним ігноруванням правових висновків в постанові Великої Палата Верховного Суду від 13 січня 2021 року (Справа № 440/2722/20, в пунктах 29-47) та порушенням гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права ОСОБА_1 мирно володіти своїм майном, (висновок (пункт 66) в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 440/2722/20 від 13 січня 2021 року), що призвело до завдання матеріальної шкоди, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, розміром - 13269,00 грн (17690,00 грн - 4421,00 грн);
2) стягнення з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на відшкодування завданої матеріальної шкоди на користь позивача грошових коштів у вигляді недоплаченої в 2021 році щорічної грошової допомоги до 05 травня на загальну суму 13269,00 грн, що пов`язано з діями, які базуються на скасованих нормах права, визнаних неконституційними, з урахуванням пояснень, наданих в позовної заяві, (щодо завдання відповідачем матеріальної шкоди) згідно, наданого в позові розрахунку неповної виплати допомоги за 2021 рік на підставі статті 56, частини третьої статті 152 Конституції України та положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на право мирно володіти своїм майном;
3) визнання персональної, адміністративної з ознаками кримінальної, відповідальності директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 за умисні дії з неналежної організації та контролю проведення у державному органі в незаконний спосіб, ігноруючи з 27 лютого 2020 року рішення Конституційного Суду України №З-р/2020, а також правові висновки з цього спору, в пунктах 29-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 520/2098/19 (Провадження № 11-325апп21), щодо виконання чинного законодавства стосовно виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, що призвело до порушення державних гарантій, встановлених частиною п`ятою статті 17 Конституції України для ветеранів війни, а також виконання функцій держави, а тому і її дискредитації, як правової, з порушенням присяги державного службовця, визначеною статтею 36 Закону України «Про державну службу», з метою виведення з власності ОСОБА_1 , в незаконній спосіб, значної частини державної допомоги до 05 травня за 2021 рік, що призвело до завдання як матеріальної шкоди розміром -13269,00 грн (17690,00 грн - 4421,00 грн), так і моральної шкоди, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві (щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди), що викликало у позивача неминуче почуття обурення та розпачу, через дискредитацію держави Україна, як правової та сприяє підриву довіри до держави на що зверталася увага Конституційного Суду України в Рішенні №12-р/2018 від 18 грудня 2018 року, щодо підриву довіри до держави та неприпустимості обмеження пільг і гарантій ветеранів війни, (абзаци другий, третій пункту 5 мотивувальної частини Рішення), а також визнається міжнародним правом через надмірну тривалу затримку у виконанні державним органом, яким є Центр, винесеного проти нього вже чергового судового рішновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, яке напряму стосується протиправних та неконституційних дій Центру і його кeрівника;
сумі 992,40 4) стягнення з директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 , як посадової особи, яка уповноважена на належне виконання функцій держави, щодо забезпечення соціального захисту громадянам, які потребують підтримки з боку держави, на користь позивача грошових коштів за дії, що визнані неконституційними, для забезпечення відшкодування моральної шкоди на суму розміром 17690,00 грн, завданої внаслідок умисного порушення права ОСОБА_1 , відновленого Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року №З-р/2020, через зловживання службовим становищем з метою умисного порушення права позивача, встановленого чинним законом, шляхом неконституційних дій, з метою виведення з власності позивача частини державної допомоги розміром 13269,00 грн, що, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві, викликало у позивача почуття обурення і розпачу, через дискредитацію держави України, як правової та сприяло підриву довіри до держави через надмірну тривалу затримку у виконанні державним органом, яким є Центр, винесених проти нього судових рішень, враховуючи роз`яснення і висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, яке напряму стосується протиправних та неконституційних дій Центру і його керівника.
В іншій частині позовних вимог прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/10029/22.
29.06.2022 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах подана зазначена касаційна скарга.
Згідно з частиною 1   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п.5 ч. 2   ст. 330 КАС України   у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
В прохальній частині касаційної скарги позивач просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог за пунктами 3, 4, 5, 6.
Водночас, як вбачається із змісту оскарженої ухвали, позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог за пунктам 1-4 та відкрито провадження у справі за пунктам 5 та 6 позову про визнання протиправними дій на запит про інформацію від 29 вересня 2022 року директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як посадової особи державного органу, ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як державної установи, що полягає у порушенні вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", через ненадання належної інформації позивачу щодо завірених належним чином, копій розрахунків на доплату щорічної грошової допомоги до 5 травня; зобов`язання директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області надати позивачу повну інформацію по розрахункам на доплату щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до запиту про інформацію від 29 вересня 2022 року. 
Враховуючи наведене, скаржнику необхідно уточнити вимоги до суду касаційної інстанції щодо пунктів позовної заяви, що оскаржуються.
Також відповідно до п.4 ч.2 ст.330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстави, на яких подається касаційна скарга, з визначенням передбачених   статтею 328   цього Кодексу підстав.
Відповідно до абз.2 ч.4 ст.328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій  і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у   частинах другій   і   третій   статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Зважаючи на наведені норми, скаржнику необхідно уточнити підстави, на яких подається касаційна скарга з визначенням передбачених   статтею 328   цього Кодексу підстав.
За таких обставин, відповідно до статей 169,  332 КАС України   касаційна скарга підлягає залишенню без руху з встановленням скаржнику строку для надання уточнення підстав касаційного оскарження судового рішення та уточнення вимог до суду касаційної інстанції щодо пунктів позовної заяви, що оскаржуються.
Керуючись статтями 328,   330,   332 КАС України,
у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.
Встановити скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
У разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 
О.П. Стародуб
В.М. Кравчук
С.М. Чиркін