Ухвала
Іменем України
 
12 липня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 2-7099/2010
провадження № 61-9619ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
 
В обґрунтування заяви зазначало, що рішенням Малиновського районного суду               м. Одеси від 01 грудня 2010 року у справі № 2-7099/2010 стягнуто з                   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 2066-н у загальному розмірі                   416 318,50 грн. На виконання цього судового рішення видано два оригінали виконавчих листів, які банком пред`явлені до виконання до виконавчої служби для примусового виконання рішення.
 
29 липня 2015 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі (далі - Другий Приморський ВДВС                         у м. Одесі) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження                          № 48279158. Банк не отримував жодних відомостей щодо вжитих заходів виконавчої службою задля примусового виконання виконавчих листів.
 
За інформацією Другого Приморського ВДВС у м. Одесі від 27 квітня 2021 року,               16 лютого 2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48279158 на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1999 року) та направлено матеріали до іншого відділу ДВС. Крім того, Другий Приморський ВДВС у м. Одесі посилався на відсутність більш детальної інформації у зв`язку зі знищенням копій виконавчого провадження та реєстру поштових відправлень відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року                      № 22745/5.
 
У зв`язку з тим, що оригінал виконавчого листа № 2-7099/10 не перебуває на виконанні у Другого Приморського ВДВС у м. Одесі та згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором, банк вважав що оригінали виконавчих листів втрачено при пересиланні до іншого відділу ДВС.
 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 25 травня 2022 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 травня            2023 року, у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.
 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що доводи заявника про втрату виконавчих листів при пересиланні з одного відділу ДВС до іншого не знайшли свого підтвердження, оскільки Другим Приморським ВДВС у м. Одесі направлено до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Шевченківський РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ)) виконавчий лист з примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси                     від 01 грудня 2010 року у справі № 2-7099/2010 та отриманий останнім. Заявником не зазначено жодних поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
 
27 червня 2023 року АТ «Ощадбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня                    2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року,                    у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Вказує, що ЦПК України не надає суду права відмовляти у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого листа.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі. 
 
Щодо підстав відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року в частині вирішення заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
За змістом наведених правових норм постанова апеляційного суду прийнята за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції про поновлення чи відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягає касаційному оскарженню (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).
 
Тож, оскаржувані судові рішення в частині вирішення заяви АТ «Ощадбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у касаційному порядку оскарженню не підлягають.
 
Подібний правовий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Ощадбанк» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 рокув частині вирішення заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Щодо підстав відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року в частині вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого листа
 
Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
 
Підставами касаційного оскарження ухвали про видачу чи відмову у видачі               дубліката виконавчого документа є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень у зазначеній частині, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень у вказаній частині.
 
Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.
 
Судами встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеса                      від 01 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду                  Одеської області від 27 травня 2011 року, у справі № 2-7099/2010 стягнуто                             з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь                     АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 2066-н у розмірі 416 318,50 грн.
 
01 серпня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеса видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ «Ощадбанк»заборгованість за кредитним договором                         № 2066-н у розмірі 416 318,50 грн та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн.
 
14 липня 2015 року Другим Приморським ВДВС Одеського МУЮ зареєстровано заяву Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про прийняття виконавчого листа за № 2-7099/10 від 01 серпня 2011 року та відкриття виконавчого провадження, долучено в якості додатків оригінал виконавчого листа. У зв`язку із пред`явленням виконавчого документа до виконання 29 липня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 48279158.
 
За змістом відповіді, наданої Другим Приморським ВДВС служби у м. Одесі                               від 27 квітня 2021 року, встановлено, що після відкриття виконавчого провадження 16 лютого 2016 року винесено постанову про звернення стягнення на все майно боржника, постанову про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Встановивши відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а також встановивши зареєстроване місце роботи боржника,                  16 лютого 2016 року у відповідності до положень пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа за належністю до іншого відділу ДВС.
 
Шевченківський ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ 12 січня 2022 року у листі повідомив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 52681379                                     з примусового виконання виконавчого листа № 2-7099/10 від 01 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості, відкрите 23 жовтня 2016 року. Однак державним виконавцем у відповідності до положень пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 28 червня 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Водночас, повідомлено, що надати матеріали виконавчого провадження не виявляється можливим, оскільки згідно пункту 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями вони знищенні. 
 
Судами вказано, що доводи заявника про втрату виконавчих листів при пересиланні з одного відділу ДВС до іншого не знайшли свого підтвердження. Суди, відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, виходили з того, що заявником не зазначено поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
 
Оцінюючи правильність застосування судами норм матеріального та норм процесуального права в частині, яка переглядається, Верховний Суд виходить із такого.
 
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
 
Тож, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
 
Згідно статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Доводи заявника щодо втрати виконавчих листів при пересиланні з одного               відділу ДВС до іншого спростовані судами попередніх інстанцій, оскільки за змістом листа Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ від 12 січня 2022 року виконавче провадження № 52681379 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7099/10 від 01 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості перебувало на виконанні у відділі.
 
Постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа винесена 28 червня 2017 року, відповідно, враховуючи положення частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 28 червня 2020 року. АТ «Ощадбанк» із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред`явлення до виконання звернулося лише 03 серпня 2021 року, тобто поза межами встановленого трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Звертаючись із такою заявою посилалося на те, що оригінал виконавчого листа втрачено при його пересилці до іншого відділу ДВС, що на думку заявника, є причиною пропуску строку для його пред`явлення.
 
Водночас, положенням пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку із його втратою заявник повинен подати відповідні докази на підтвердження його втрати (див. постанови Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі                                   № 344/13386/211, від 17 травня 2023 року у справі № 202/35011/13).
 
Аналіз вказаних положень та постанов Верховного Суду свідчить про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є встановлення судом факту його втрати та звернення до суду із заявою в межах встановленого строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Відповідно до висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, у випадку, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплинув або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
 
Оскільки АТ «Ощадбанк», звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документу, єдиною підставою зазначив втрату такого документа та така заява подана поза межами встановленого Законом України «Про виконавче провадження» трирічного строку для його пред`явлення, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з судовими рішеннями в частині вирішення заяви про відмову в поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, що не підлягає касаційному оскарженню, а тому такі доводи не мають правового значення для перегляду у касаційному порядку ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року в частині вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.  
 
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення в частині вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого листа ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги є необґрунтованими, відповідно, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої, частини четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний