Справа № 308/1251/23

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 

І м е н е м У к р а ї н и

14.07.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за його апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2023,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння з накладенням нанього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 16.03.2023 вказано, що  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

14.01.2023, о 01.30 год., в м. Ужгород по провулку Грибоєдова, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi S5», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився о 01:38 год. за адресою: пров. Грибоєдова, 1, м. Ужгород, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову від 16.03.2023, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що на долученому до матеріалів справи відеозаписі відсутні будь-які відомості щодо роз`яснення ОСОБА_1 його прав та відповідно дотримання при складанні протоколу про адміністративне правопорушення гарантій права особи на справедливий суд.

Апелянт вказує, що проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

ОСОБА_1 звертає увагу суду, що з відео файлів з нагрудних камер поліцейських слідує, що поліцейські, які фіксували факт відмови та складали матеріали справи не заборонили йому сідати за кермо і рухатись на своєму автомобілі посилаючись на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, разом із тим, в подальшому, склавши протокол, вони сіли в патрульний автомобіль і поїхали з місця зупинки автомобіля, не обмеживши його у керуванні транспортним засобом.

При цьому, працівниками поліції не було взагалі запропоновано скаржнику пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я та не було направлено останнього до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази як направлення скаржника до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також докази відмови останнього від такого огляду.

В судові засіданні в апеляційній інстанції, які були призначені на 02.06.2023, 14.07.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На 02.06.2023 ОСОБА_1 подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із перебування у службовому відрядженні у м. Львів. 14.07.2023 ніяких клопотання та заяв не подавав, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримано.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057047 від 14.01.2023 ОСОБА_1 14.01.2023, о 01 год. 30 хв., в м. Ужгород по провулку Грибоєдова, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi S5», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився о 01 год. 38 хв. за адресою: пров. Грибоєдова, 1, м. Ужгород, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057047 від 14.01.2023, з якого слідує, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на підставі ст.63 Конституції України, відмовився від дачі пояснень, будь-яких зауважень не надав, що підтверджується його особистим підписом. В графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності" ОСОБА_1 вказав, що його зупинили біля дома без явних на то причин, а саме таких як червоний поворотник.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджується відеозаписом працівників патрульної поліції, який додано до матеріалів протоколу. Із відеозапису слідує, що працівники патрульної поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився, вказавши, що немає для цього причин.

Такі дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд також відхиляє доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП. Із наявного відеозапису слідує, що, працівники патрульної поліції зупинили ОСОБА_1 за порушення п.9 ПДР – використання приладів (зовнішніх, освітлювальних, попереджувальних сигналів) та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, за що на нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6406619 за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.2). Спілкуючись із працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Наслідки відмови йому роз`ясненні. Крім цього, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу складання протоколу під час його складання ОСОБА_1 не викладено та заявлено не було.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження у встановленому порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.5 Правил дорожнього руху не спростовано.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни оскарженого судового рішення в апеляційній скарзі, не вказується та під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, оскаржувана постанова місцевого суду від 16.03.2023 щодо ОСОБА_1 , як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана ним апеляційна скарга – без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а винесену щодо нього постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2023 – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош