ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 380/10939/23 пров. № А/857/14028/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу адвоката Гаврилюка Володимира Олеговича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2023р. в адміністративній справі за позовом адвоката Гаврилюка Володимира Олеговича до Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання надати повну інформацію на адвокатський запит (суддя суду І інстанції: Гулкевич І.З., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 18.07.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

08.05.2023р. (згідно із відомостями ярлика на поштовому відправленні) позивач адвокат Гаврилюк В.О. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
визнати протиправними дії слідчого управління Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Рівненській обл.;
зобов`язати слідче управління ГУ НП в Рівненській обл. надати в повному об`ємі адвокату Гавриляку В.О. інформацію на адвокатський запит від 30.03.2023р., а саме: повідомити особу-працівника поліції, що здійснював відправку, спосіб відправки, а також номер поштового відділення Укрпошти, куди було доставлено відповідь із реквізитами відправлення: 02.02.2023р. за № 1150/24-2023; надати належну завірену копію із журналу вихідної кореспонденції ГУ НП в Рівненській обл. сторінки (сторінок), де зареєстрована вищезазначена відповідь № 1150/24-2023 від 02.02.2023р.; повідомити, хто з працівників поліції проводив реєстрацію такої відповіді № 1150/24-2023 від 02.02.2023р. у відповідному підрозділі ГУ НП в Рівненській обл. із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові та зайняту посаду та хто заповняв відповідні вихідні реквізити такої відповіді (а.с.1-9).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.46 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.69-71).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач адвокат Гаврилюк В.О., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.76-82).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ним здійснюється представництво та захист підозрюваного ОСОБА_1 у кримінальному провадженні. 30.03.2023р. позивачем на адресу начальника слідчого управління ГУ НП в Рівненській обл. скеровано адвокатський запит про надання інформації в порядку п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Подача адвокатського запиту пов`язана із наданою відповіддю від органу досудового розслідування та запитувана інформація необхідна для вироблення подальшої тактика захисту ОСОБА_2 , а також з`ясування обставин порушення права на захист його клієнта.
19.04.2023р. позивач простим поштовим відправленням отримав письмову відповідь на вказаний адвокатський запит, датовану 07.04.2023р. за № 29Аз/24/03-2023, однак запитуваної інформації не одержав.
Апелянт стверджує, що ним сформульовано вимоги про надання інформації чітко, їх не можна було трактувати двозначно, що могло б викликати у відповідача враження про необхідність надання інформації у такому об`ємі та формулюваннях, як він надав у відповіді на адвокатський запит від 30.03.2023р.
Також суд неповно вивчив адвокатський запит від 30.03.2023р. та відповідь на нього від слідчого управління ГУ НП в Рівненській обл. та не виявив неповноту відповіді і безпідставну відмову в наданні копії документа, не правильно констатував, що відповідь є повна та вичерпна.

Відповідач ГУ ДПС у Львівській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.95-99).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42021180000000130 від 20.07.2021р. за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст.332 КК України.
Позивачем адвокатом Гаврилюком В.О. здійснюється захист підозрюваного ОСОБА_1 

30.01.2023р. адвокатом Гаврилюком В.О. на офіційну електронну адресу ГУ НП в Рівненській обл. скеровано клопотання щодо надання для ознайомлення матеріалів провадження та повідомити сторону захисту про те, коли будуть готові матеріали та коли можна з ними ознайомитися, із зазначенням, дати, часу та місця такого ознайомлення(а.с.16-19).
Не отримавши відповідь на вказане клопотання, 13.02.2023р. адвокат Гаврилюк В.О. повторно скерував на електрону адресу ГУ НП в Рівненській обл. клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження із надання належного оформлено повідомлення із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення (а.с.22-25).
16.02.2023р. на електронну адресу позивача надійшла відповідь ГУ НП в Рівненській обл. на клопотання від 13.02.2023р., в якій зазначено про відправлення відповіді на клопотання сторони захисту від 30.01.2023р. ще 02.02.2023р. за № 1150/24-2023. 
Відповідь на клопотання від 30.01.2023р. позивач отримав 08.03.2023р., на конверті, яким скерована така відповідь, стояв штемпель поштового відділення м.Рівне № 9 Укрпошти від 17.02.2023р. (а.с. 28-32).
30.03.2023р. адвокатом Гаврилюком В.О. на адресу начальника слідчого управління ГУ НП в Рівненській обл. скеровано адвокатський запит в порядку п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в якому просив:
повідомити особу-працівника поліції, що здійснювала відправку, спосіб відправки, а також номер поштового відділення України куди було доставлену відповідь;
надати належну завірену копію із журналу вихідної кореспонденції ГУ НП в Рівненській обл. - сторінки (сторінок), де зареєстрована відповідь від 02.02.2023р. за № 1150/24-2023;
повідомити: хто з працівників поліції проводив реєстрацію такої відповіді від 02.02.2023р. № 1150/24-2023 у відповідному підрозділі ГУ НП в Рівненській обл. із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові та зайняту посаду та хто заповняв відповідні вихідні реквізити такої відповіді;
у разі ведення також електронного обліку вихідної кореспонденції прошу надати витяг із системи такого обліку щодо наявності вищезазначеної відповіді на клопотання від 30.01.2023р. та усіх її реквізитів;
у разі відсутності відповідно до паперового чи електронного обліку вихідної кореспонденції вищевказаної відповіді на клопотання від 30.01.2023р. зазначити документ та усі його реквізити, що зареєстрований за №1150/24-2023 /без зазначення інших даних такого документа/ (а.с.33-35).
Слідче управління ГУ НП в Рівненській обл. листом № 29Аз/24/03-2023 від 07.04.2023р. надало відповідь на адвокатський запит про надання інформації та копій документів щодо реєстрації та надіслання відповіді на клопотання, яке зареєстроване за № Г-29 Аз від 04.04.2023 (а.с.39-40).
Зі змісту вказаного листа вбачається, що позивачу повідомлено наступну інформацію: реєстрація вихідних документів у слідчому управлінні ГУ НП в Рівненській обл. здійснюється працівниками канцелярії. 02.02.2023р. працівниками канцелярії здійснена реєстрація відповіді на клопотання від 30.01.2023р. в журналі вихідної кореспонденції слідчого управління за № 1150/24-2023. Відповідь на клопотання за № 1150/24-2023 від 02.02.2023р. надіслана засобами поштового зв`язку. У слідчому управлінні ГУ НП в Рівненській обл. електронний документообіг не здійснюється. Одночасно повідомлено, що надати звірену копію із журналу вихідної кореспонденції, де зареєстрована запитувана інформація, не видається можливим, так як у ньому містяться відомості, що не відносяться до матеріалів кримінального провадження. Працівники поліції не проводили реєстрацію відповіді від 02.02.2023р. за № 1150/24-2023 у зв`язку з тим, що штатним розписом слідчого управління ГУ НП в Рівненській обл. посади працівників документального забезпечення займають державні службовці.

Не погоджуючись зі змістом наданої відповіді, вважаючи таку неповною, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач розглянув адвокатський запит позивача від 30.03.2023р. та листом № 29Аз/24/03-2023 від 07.04.2023р. надав повну та вичерпну відповідь, яка направлена поштовою кореспонденцією на адресу позивача 12.04.2023р.
При цьому суд наголосив, що незгода позивача із повнотою відповіді та наданою інформацією є суб`єктивним сприйняттям позивача.
Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача у ненаданні позивачу інформації на адвокатський запит від 30.03.2023р. та зобов`язання відповідача надати позивачу запитувану інформацію.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України № 5076-VI від 05.07.2012р. «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
Приписами підпунктів 1, 2 п.1 ст.1 вказаного Закону визначено, що адвокат – фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність – незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 2 цього Закону закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.
Статтею 20 зазначеного Закону визначені професійні права адвоката, згідно з якими під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Згідно з ч.1 ст.24 вказаного Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємству установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Відповідно до вимог абз.1 ч.2 ст.24 згаданого Закону орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Згідно з ч.3 ст.24 цього Закону відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст.5 Закону України № 2657-XII від 02.10.1992р. «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. 
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Закон України № 2939-VI від 13.01.2011р. «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч.1 ст.2 вказаного Закону).
Згідно ч.1 ст.1 зазначеного Закону публічна інформація – це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Відповідно до п.2 ч.1 цього Закону доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.6 зазначеного Закону інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Пунктом ч.1 ст.13 цього Закону унормовано, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Частиною 1 ст.14 зазначеного Закону закріплено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з приписами ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Як встановлено під час судового розгляду, адвокатом Гаврилюком В.О. на адресу начальника слідчого управління ГУ НП в Рівненській обл. скеровано адвокатський запит в порядку п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (на підставі договору № б/н від 25.10.2022р. про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 ). До адвокатського запиту додано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Отже, вказаний адвокатський запит позивача направлявся в інтересах ОСОБА_1 та відповідав вимогам ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
На вказаний адвокатський запит позивача від 30.03.2023р. (зареєстрований у ГУ НП в Рівненській обл. 04.04.2023р.) відповідач листом № 29Аз/24/03-2023 від 07.04.2023р. надав позивачу відповідь, яка містила наступну інформацію: реєстрація вихідних документів у слідчому управлінні ГУ НП в Рівненській обл. здійснюється працівниками канцелярії. Так, 02.02.2023р. працівниками канцелярії здійснена реєстрація відповіді на клопотання від 30.01.2023р. в журналі вихідної кореспонденції слідчого управління за № 1150/24-2023. Відповідь на клопотання за № 1150/24-2023 від 02.02.2023р. надіслана засобами поштового зв`язку. У слідчому управлінні ГУ НП в Рівненській обл. електронний документообіг не здійснюється. Одночасно повідомлено, що надати звірену копію із журналу вихідної кореспонденції, де зареєстрована запитувана інформація, не представляється можливим так як у ньому містяться відомості, що не відносяться до матеріалів кримінального провадження. Працівниками поліції не проводилась реєстрація відповіді від 02.02.2023р. за № 1150/24-2023 у зв`язку з тим, що штатним розписом слідчого управління ГУ НП в Рівненській обл. посади працівників документального забезпечення займають державні службовці.
Вказаний лист був направлений поштовою кореспонденцією на адресу позивача 12.04.2023р., що не заперечується позивачем (а.с.41).

Таким чином, відповідачем надав позивачу повну та вичерпну відповідь на його адвокатський запит на підставі та в межах строку, передбаченого Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується листом слідчого управління ГУ НП в Рівненській обл. № 29Аз/24/03-2023 від 07.04.2023р.
Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач при наданні адвокату Гаврилюку В.О. відповіді на його адвокатський запит діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, незгода позивача із повнотою відповіді та наданою інформацією, є суб`єктивним сприйняттям позивача.
Таким чином, заявлені позовні вимоги про визнання протиправними дій слідчого управління ГУ НП в Рівненській обл. та зобов`язання відповідача надати в повному об`ємі інформацію на адвокатський запит від 30.03.2023р. слід вважати необґрунтованими і безпідставними.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та керуючись приписами ст.139 КАС України, понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта адвоката Гаврилюка В.О.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Гаврилюка Володимира Олеговича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2023р. в адміністративній справі № 380/10939/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта адвоката Гаврилюка Володимира Олеговича.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 05.10.2023р.