ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5656/23 Справа № 179/562/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря – Лопакової А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року,- 

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою. Позивач в позові посилається на те, що 28.12.2019 року набув статусу учасника бойових дій. 20.11.2015 року укладено шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 . Втрьох мешкали в його квартирі в АДРЕСА_1 . З червня 2020 року шлюбні відносини фактично припинились і жінка разом з донькою переїхали мешкати окремо від мене за адресою АДРЕСА_2 . Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 року з нього стягнуто на користь відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі частини його доходів. Місце проживання дитини в судовому порядку не визначалось. У зв`язку з тим, що чинить перешкоди та не дає бачитись з дитиною звернувся до служби у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації. 29.12.2020 року Магдалинівська РДА прийняла розпорядження та визначила порядок побачення з дитиною. Проте відповідач не бажає виконувати зазначене Розпорядження та не дає йому бачитись з дитиною. Натомість позивач виконує свої обов`язки батька належним чином, не має заборгованості по сплаті аліментів та бажає також брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою. Враховуючи викладене та те, що Відповідач не бажає виконувати Розпорядження Магдалинівської РДА позивач вимушений звернутися для захисту своїх прав до суду (а.с.1-5).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою - відмовлено (а.с. 96-99).

Не погодившись із рішенням суду,  ОСОБА_1  звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.102-104). 

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.11.2018 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6).
ОСОБА_1 28.12.2019 року отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 (а.с. 7).
Згідно копії рішення від 16.12.2020 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , 2016 р.н. (а.с. 8-11).
Відповідно до Розпорядження голови районної державної адміністрації від 29.12.2020 року № р-361/0/305-20 визначено порядок спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 (а.с. 12) та згідно повідомлення наданого Службою у справах дітей на заяву ОСОБА_1 щодо невиконання дружиною ОСОБА_2 . Розпорядження голови Магдалинівської РДА вказано, що ОСОБА_2 надано роз`яснення щодо обов`язкового розпорядження голови РДА та можливої відповідальності (а.с. 13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача жодним чином не обґрунтовані. Встановивши дані обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 право позивача на спілкування та виховання малолітньої дитини не порушено, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду 1 інстанції. 
Так, Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.
Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Статтею 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В позовній заяві позивач зазначає про чинення йому відповідачем ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з дитиною, участі у її вихованні, щодо перешкоджання йому у зустрічах.
Відповідач факт чинення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною категорично заперечує. 

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в підтвердження створення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача. 
Крім того, з наданих суду доказів суд позбавлений можливості встановити факт батьківства позивача та перебування у сімейних відносинах з відповідачем. 

З урахуванням зазначеного, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, щодо відсутності підстав для задоволення позовних, оскільки права позивача відповідач не порушує, не оспорює та визнає, що на час розгляду справи його права судового захисту не потребують 

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.
Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: