Ухвала
 
07 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 759/9229/19
провадження № 61-5055 ск 23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., перевіривши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представницею ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, визнання членом сім`ї наймача, встановлення факту спільного проживання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судунадійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана його представницею ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року залишити без змін.
 
2.       Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.
 
3.       У своїй касаційній скарзі скаржник, як на одну із підстав для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції посилається на пункт 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та вказує на те, що судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки доказам у справі.
 
4.       Пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України зазначає про оскарження рішення з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
5.       Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
6.       При цьому касаційна скарга не містить обґрунтування зазначеного пункту частини другої статті 389 ЦПК України, тобто скаржником не зазначено, які конкретно зібрані у справі докази та в якій мірі (в цілому чи в певній частині) суд апеляційної інстанції не дослідив.
 
7.       Таким чином, скаржнику необхідно надати до суду нову редакцію касаційної скарги, разом із копіями скарги та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали, належним чином обґрунтувавши підстави касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року встановлені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
8.       Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
9.       Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків. 
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представницею ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, визнання членом сім`ї наймача, встановлення факту спільного проживання.    
 
2.       Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
3.       У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                        В. В. Пророк