ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
26 вересня 2023 року
м. Харків
справа № 626/1053/23
провадження № 22-ц/818/1408/23
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря - Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Красноградський аграрно-технічний фаховий коледж імені Ф.Я. Тимошенка
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани за апеляційною скаргою Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 31 травня 2023 року, постановлене під головуванням судді Рибальченко І.Г., -
в с т а н о в и в:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани.
Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 31 травня 2023 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка № 14-к від 10 лютого 2023 року про винесення догани ОСОБА_1 . Стягнуто з Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.
В апеляційній скарзі Красноградський аграрно-технічний фаховий коледж імені Ф.Я. Тимошенка просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що при дослідженні обставин справи суд першої інстанції не врахував, що в діях позивача є порушення розпорядку коледжу та відповідно трудової дисципліни. Матеріали справи не містять жодного доказу в розрізі принципу розумності та допустимості. Вказує, що в судовому засіданні відбувався тиск та приниження честі і ділової репутації директора коледжу який завершився необ`єктивним рішенням на користь позивачки, також порушені вимоги чинного законодавства щодо порядку вручення відзиву на позовну заяву. Також судом порушено вимоги ст. 29 Кодексу Законів про працю України. Вважає, що оскільки позивач підписала власноручно правила внутрішнього розпорядку дня у відповідності до Колективного договору та Статуту коледжу, вона повинна дотримуватись їх, а не чинити опір наказам директора коледжу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не зазначив, в чому полягало порушення трудової дисципліни, в якій формі вини воно проявилось; причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок; обставини, за яких його вчинено. Зокрема у наказі № 14-к від 10.02.2023 року не вказано, в чому конкретно полягало порушення, обставини, за яких вчинено проступок, відсутні вказівки на конкретну дату вчинення такого проступку чи дату його безпосереднього виявлення роботодавцем, не зазначено за яких обставин вчинено дії, які власник або уповноважений ним орган розцінює як проступок працівника. Наявність вини позивача у порушеннях, за які на неї наказом № 14-к від 10.02.2023 року накладено дисциплінарне стягнення, не доведена належними і допустимими доказами та спростовується встановленими у справі фактичними обставинами і дослідженими доказами в їх сукупності. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено факт порушення посадових обов`язків з боку ОСОБА_1 , а тому підстави для застосування дисциплінарного стягнення відсутні.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді викладача Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка.
Завдання та обов`язки позивача передбачені посадовою інструкцією викладача зарубіжної літератури коледжу, що затверджені наказом директора коледжу ОСОБА_3 31.08.2021 року.
Відповідно п.1.4, викладач зарубіжної літератури керується в своїй діяльності нормами Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, законів України з питань освіти, законодавчих актів Президента України та Кабінету Міністрів України, рішень відповідних органів виконавчої влади, а також Статуту коледжу, правилами внутрішнього трудового розпорядку, цієї посадової інструкції.
Згідно з п.4 посадової інструкції викладач несе відповідальність за життя та здоров`я студентів під час навчального процесу; реалізацію в повному обсязі навчальних програм відповідно до навчального плану і розкладу занять; ведення документації в межах своїх повноважень; порушення прав і свобод студента; невиконання або неналежне виконання положень Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку коледжу, наказів, розпоряджень директора коледжу, посадових обов`язків, встановлених цією інструкцією.
Відповідно до акту від 08.02.2023 року встановлено, що викладач ОСОБА_1 відмовилась надати пояснювальну записку щодо її запізнення на початок заняття в групі Е-11 07.02.2023 року.
Наказом директора Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка № 14-к від 10.02.2023 року позивачу було оголошено догану за невиконання розпорядження директора про надання пояснень (а.с.12 т.1).
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона працює на посаді викладача коледжу. Наказом директора Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка ОСОБА_3 № 14-к від 10.02.2023 року їй було оголошено догану за невиконання розпорядження директора, а саме відмову надати пояснювальну записку з причин запізнення на заняття в групу Е-11 07 лютого 2023 року. З винесеним наказом позивачка категорично не згодна, оскаржуваний наказ винесено директором коледжу через особисті неприязні стосунки. 
Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.
Згідно із статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.
Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. У трудовому законодавстві немає обмежень щодо підстав та періодичності застосування догани як дисциплінарного стягнення.
Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Таким чином, в силу ст. ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.
Разом з тим поряд з дисциплінарним стягненням до порушника трудової дисципліни можуть бути застосовані інші заходи правового впливу, наприклад, повне або часткове позбавлення премії чи винагороди за результатами роботи за рік. Якщо невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків продовжувалось, не дивлячись на накладення дисциплінарного стягнення, допускається застосування до нього нового дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення.
Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 працює на посаді викладача Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка.
Завдання та обов`язки позивача передбачені посадовою інструкцією викладача зарубіжної літератури коледжу, що затверджена наказом директора коледжу ОСОБА_3 31.08.2021 року.
Відповідно п.1.4 , викладач зарубіжної літератури керується в своїй діяльності нормами Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, законів України з питань освіти, законодавчих актів Президента України та Кабінету Міністрів України, рішень відповідних органів виконавчої влади, а також Статуту коледжу, правилами внутрішнього трудового розпорядку, цієї посадової інструкції.
Згідно з п.4 посадової інструкції викладач несе відповідальність за життя та здоров`я студентів під час навчального процесу; реалізацію в повному обсязі навчальних програм відповідно до навчального плану і розкладу занять; ведення документації в межах своїх повноважень; порушення прав і свобод студента; невиконання або неналежне виконання положень Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку коледжу, наказів, розпоряджень директора коледжу, посадових обов`язків, встановлених цією інструкцією.
Відповідно до акту від 08.02.2023 року встановлено, що викладач ОСОБА_1 відмовилась надати пояснювальну записку щодо її запізнення на початок заняття в групі Е-11 07.02.2023 року.
Наказом директора Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка № 14-к від 10.02.2023 року позивачу було оголошено догану за невиконання розпорядження директора коледжу про надання пояснень (а.с.12 т.1).
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності
Матеріали справи не містять доказів того, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача ОСОБА_1 є обґрунтованим, оскільки відсутні конкретні факти порушення трудової дисципліни саме позивачем.
Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що догана оголошена позивачці саме за відмову від надання пояснень на вимогу директора.
При цьому зі змісту наказу не вбачається, за який саме дисциплінарний проступок притягнуто позивачку до дисциплінарної відповідальності.
Відмову надати пояснення не можна вважати дисциплінарним проступком, оскільки надання пояснень це право, а не обов`язок працівника. Тому його відмова не є підставою для застосування дисциплінарного стягнення.
Аналізуючи зміст наказу про дисциплінарне стягнення на відповідність вищезазначеним вимогам чинного законодавства, суд першої інстанції вірно встановив, що наказ директора Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка Кіяшко В.Мпідлягає скасуванню.
Матеріали справи не містять належних доказів того, що позивачем не виконувалось її зобов`язання працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.
Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком.
Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права (КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця).
Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Вина може виступати як умисел чи необережність.
У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. 
Роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був поінформований належним чином.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 у справі № 452/970/17, провадження № 14-157цс19.
Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року справі № 755/12434/17 вказав, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147–149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову через недоведеність винних дій позивача щодо порушення трудової дисципліни, які б могли бути підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Красноградського аграрно-технічного фахового коледжу імені Ф.Я. Тимошенка – залишити без задоволення.
Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 31 травня 2023 року –залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                 О.В. Маміна
Судді:                                                                               Н.П. Пилипчук
       О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 27.09.2023 року.