Постанова                                    
Іменем України
 
19 липня 2023 року                                  
 
м. Київ
 
справа № 686/26656/22
 
провадження № 61-5867св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),                  Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
особа, яка подала апеляційну скаргу, -  ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2023 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В.,              Корніюк А. П., Талалай О. І.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Позовна заява мотивована тим, що 24 листопада 2010 року між нею та ОСОБА_2 у простій письмовій формі укладено договір позики,              за умовами якого вона позичила ОСОБА_2 300 000 доларів США на строк до 24 листопада 2020 року. На підтвердження факту передачі грошових коштів відповідач видав їй розписку. До зазначеного терміну ОСОБА_2 не виконав зобов`язання та не повернув борг, водночас він продовжує використовувати її кошти та має сплатити кредитору відповідні проценти та неустойку. Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики, він повинен сплатити їй основний борг, пеню, штраф та проценти за користування чужими коштами.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 300 000 доларів США боргу,                        300 000 доларів США пені, 60 000 доларів США штрафу, 121 955 доларів               54 центи США процентів від простроченої суми, 121 955 доларів 54 центи США процентів за користування чужими коштами, а всього -                                 903 911 доларів 08 центів США.
 
Короткий зміст заяви про забезпечення позову
 
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на офісне приміщення, площею 486,2 кв. м, яке знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2              на праві власності.
 
Заява обґрунтована тим, що предметом позову у справі є стягнення                  з відповідача суми боргу за договором позики від 24 листопада 2010 року            на загальну суму 903 911 доларів США. 
 
Посилалася на те, що до ухвалення рішення у справі відповідач може відчужити своє майно з метою ухилення від сплати коштів у випадку задоволення позову, що, як наслідок, призведе до неможливості поновити її порушені права та інтереси.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд накласти арешт на офісне приміщення, площею 486,2 кв. м, яке знаходиться                                    на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві власності.

 

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                від 23 січня 2023 року у складі судді Козак О. В. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на офісне приміщення загальною площею 486,2 кв. м,            яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 ,             до набрання законної сили рішення суду у справі.
 
Ухвала районного суду мотивована тим, що відповідач до прийняття рішення у справі може вчинити дії для відчуження свого майна з метою ухилення сплати коштів у випадку задоволення позову, і як наслідок,                  це може призвести до неможливості поновлення порушених прав та інтересів позивача та утруднення виконання рішення суду.
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
 
10 лютого 2023 року ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року.
 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року            клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено.
Поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня  2023 року.
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                    від 23 січня 2023 року.
 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                    від 23 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, районний суд не звернув уваги на те, що майно,                   на яке накладено арешт, є предметом спору в іншій справі № 686/15112/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, та на яке вже накладено арешт на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2022 року у справі № 686/14362/22 за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову. 
Отже, у районного суду були відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача - офісне приміщення, площею 486,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням того, що цей конкретний захід забезпечення позову фактично порушує права особи, яка не є учасником справи.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня  2023 року.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У квітні 2023 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У червні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня  2023 року не вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_3 , отже,                         у нього відсутні підстави для оскарження зазначеної ухвали.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_1 вказує неповне з`ясування апеляційним судом фактичних обставин справи, неповне дослідження та надання правової оцінки наявним у справі доказам, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що ухвала суду першої інстанції про накладення арешту не порушує права та інтереси ОСОБА_3 та апеляційний суд повинен був закрити провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня  2023 року на підставі статті 362 ЦПК України. Вважає, що застосований районним судом захід забезпечення позову є законним та обґрунтованим, оскільки направлений на ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову. Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 травня 2018 року у справі № 910/20190/16,           від 10 травня 2018 року у справі № 910/22354/15, від 17 травня 2018 року у справі № 904/5618/17, які не були враховані апеляційним судом.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У травні 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Ярош В. Ю. подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскільки не містять належного обґрунтування наявності підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, яке відповідає положенням статей 263-265 ЦПК України.
 
Посилається на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2022 року, яке залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2023 року,               у справі № 686/15112/22 задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 13 164 696 грн грошової компенсації за спірне офісне приміщення.
 
Вважає, що повторний арешт на зазначене офісне приміщення порушує його права та інтереси. Отже, суд апеляційної інстанції ухвалив законне судове рішення про його скасування.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає. 
 
Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що норми ЦПК України розмежовують оскарження (скасування) вжитих заходів забезпечення позову у залежності від того, хто їх оскаржує: учасник справи чи особа, яка не була залучена до участі у справі. У цій справі рішення суду оскаржує ОСОБА_3 , який не є учасником справи.
 
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право                   в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у цивільному судочинстві.
 
Частина перша статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення,                       яке поділяється на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі                         у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
 
У розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Таким судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору.
 
При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
 
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини              і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
 
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 05 вересня 2019 року у справі                              № 638/2304/17, від 05 травня 2020 у справі № 910/9254/18, від 17 травня 2021 року у справі № 910/2742/20.
 
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Встановлено, що на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2022 року у справі № 686/14362/22 заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви,  задоволено.
Накладено арешт на майно, що належить на праві власності                ОСОБА_2 , а саме: офісне приміщення площею 486,2 кв. м, що знаходяться на АДРЕСА_1 .
 
Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2022 року, яке залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2023 року, у справі            № 686/15112/22 задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто                                         з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 13 164 696 грн грошової компенсації за спірне офісне приміщення (а. с. 25-28).
 
Скасовуючи ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на офісне приміщення площею 486,2 кв. м,                що знаходяться на АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення зазначеною ухвалою прав та інтересів ОСОБА_3 .
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції                      в частині наявності у ОСОБА_3 права на апеляційне оскарження ухвали районного суду про забезпечення позову, оскільки оскаржувана                              в апеляційному порядку ухвала районного суду стосується його інтересів. 
 
Проте, Верховний Суд не погоджується з висновком апеляційного суду в частині наявності підстав для скасування ухвали районного суду про забезпечення позову та вважає, що наявні підстави для задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення районного суду, яким забезпечено позов ОСОБА_1 .
 
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
 
Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови                       від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
 
Конструкція пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України свідчить про те, що позов можна забезпечити накладенням арешту на майно відповідача, яке знаходиться у нього, чи перебуває в інших осіб, або яке підлягає передачі йому.
 
Скасовуючи накладений районним судом арешт на офісне приміщення площею 486,2 кв. м, що знаходяться на АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції врахував наявність судових рішень у справах № 686/14362/22, № 686/15112/22 та дійшов передчасного висновку про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно з урахуванням того, що цей конкретний захід забезпечення позову фактично порушує права особи, яка не є учасником справи.
 
Ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                       від 15 липня 2022 року про забезпечення позову у справі № 686/14362/22 та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                      від 27 грудня 2022 року, яке залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2023 року, у справі № 686/15112/22,                    на підставі якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто                         13 164 696 грн грошової компенсації за спірне офісне приміщення                 площею 486,2 кв. м, що знаходяться на АДРЕСА_1 , не свідчить про неможливість накладення арешту на спірне нерухоме майно у межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
 
У цьому разі при наявності кількох обтяжень на одне і те саме майно діє законодавче положення про пріоритет обтяження, отже, жодні права не порушуються.
 
Відтак, доводи касаційної скарги про неповне з`ясування апеляційним судом фактичних обставин справи, неповне дослідження та надання правової оцінки наявним у справі доказам, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, підтвердилися під час перегляду справи у касаційному порядку.
 
Отже, вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви, натомість суд апеляційної інстанції помилково скасував ухвалу про забезпечення позову.
 
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а тому вказане рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.
 
Щодо розподілу судових витрат 
 
У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача;
 
При поданні касаційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 536,80 грн судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь                   ОСОБА_1 , оскільки колегія суддів залишає у силі судове рішення суду першої інстанції, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2023 року скасувати та залишити в силі ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року.
 
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець     С. Ф. Хопта