ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

18 липня 2023 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 727/356/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів Литвинюк І. М., Половінкіної Н. Ю.
секретар Конецька Д. Г.

заявник (боржник) - ОСОБА_1 
суб`єкт оскарження - Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) 
заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 
апеляційні скарги Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) та ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 07 березня 2023 року
головуючий в суді першої інстанції суддя Слободян Г. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст скарги
У січні 2023 року ОСОБА_1  звернулася до суду із скаргою на рішення Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ).
Просила поновити строк на подання скарги щодо оскарження постанов старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух В. О. у ВП № НОМЕР_1 від 07 лютого 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, від 06 вересня 2022 року, від 07 вересня 2022 року, від 21 вересня 2022 року, від 29 вересня 2022 року про арешт коштів боржника, визнати протиправними та скасувати наведені вище постанови.
На обґрунтування вимог скарги зазначала, що у серпні 2022 року нею було отримано вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання нею рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці про усунення перешкод в спілкуванні батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 та проведення зустрічей з дитиною у відповідно до графіку. 
На виконання даної вимоги нею особисто та її донькою було подано до Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції лист та заяву, із змісту якої вбачається, що вона, як матір, не чинить перешкод у виконанні вказаного вище рішення суду в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 727/105684/13-ц від 23 жовтня 2014 року.
Зазначала, що у вересні 2022 року нею було отримано смс - повідомлення з банку про накладення арешту на розрахункові рахунки, якими вона користувалася, як приватний підприємець, що фактично паралізувало її роботу.
Проте коли вона звернулася до банку з метою з`ясування причин такого арешту, їй повідомили, що слід звернутися до органу ДВС для з`ясування причин накладення такого арешту. 
21 вересня 2022 року та 26 вересня 2022 року її представником було направлено заяву до ДВС з метою отримання відомостей щодо підстав накладення такого арешту.
При ознайомлені з матеріалами справи нею було встановлено, що окрім складення постанови про накладення арешту на її рахунки, державним виконавцем було складено ряд постанов про накладення на неї штрафних санкцій, однак жодного документу їй направлено не було.
Звертала увагу на те, що з постановами, які були складені у період з 01 жовтня 2021 року по 29 вересня 2022 року вона ознайомлена не була та таких не отримувала. 
Лише 29 вересня 2022 року вона та її представник ознайомилися з матеріалами виконавчого провадження та отримали копії оскаржувавних постанов.
У зв`язку з наведеним просила поновити процесуальний строк для звернення до суду із вказаною скаргою, визнати неправомірними та скасувати оскаржувані постанови державного виконавця.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 07 березня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із зазначеною скаргою.
Скасовано постанови старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух В. О. у ВП № НОМЕР_1 від 07 лютого 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів, від 06 вересня 2022 року, від 07 вересня 2022 року; від 21 вересня 2022 року, від 29 вересня 2022 року про арешт коштів боржника.
Ухвала суду мотивована тим, що положеннями Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено можливості накладення арешту на грошові кошти та арешт майна боржника і встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами при виконанні рішення немайнового характеру. 
Оскільки, за своєю суттю рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 жовтня 2014 року, яке перебуває на примусовому виконанні, носить немайновий характер, виконавчий документ не містить жодних вимог щодо стягнення грошових коштів з боржника й закон прямо не передбачає можливість накласти арешт на грошові коштів та майно боржника, як спосіб забезпечення виконання рішення немайнового характеру, то державний виконавець має застосовувати тільки ті заходи, які передбачені Розділом 8 Закону України "Про виконавче провадження".
Державний виконавець не довів до відома боржника щодо накладення ним штрафу, не роз`яснив і не запропонував ОСОБА_4 добровільно його сплатити, не роз`яснив їй право оскарження таких постанов.
Судом установлено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07 лютого 2022 року, про яку ОСОБА_4 стало відомо 30 вересня 2022 року, була винесена в межах іншого ВП, а саме за № НОМЕР_1, та не має жодного відношення до рішення про стягнення аліментів. Аналогічне стосується і інших постанов про арешт коштів боржника. При встановленні неправомірності дій державного виконавця, судом було звернуто увагу на те, що у державного виконавця не було правових підстав для накладення арешту на рахунки боржника та тим самим блокувати господарську діяльність ОСОБА_1 , як фізичної особи- підприємця, про що виконавцю було достеменно відомо. ОСОБА_1 була позбавлена права на захист, права на оскарження наведених вище постанов, внаслідок того, що останні їй державним виконавцем фактично не були направлені, натомість в матеріалах провадження, дослідженого в судовому засіданні деякі з таких листів наявні. Законодавцем визначено, що гарантією дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця у межах виконавчого провадження.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
В апеляційній скарзі Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги
Апелянт ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Суд не залучив його до участі у даній справі та не повідомив про її розгляд, чим порушив конституційне право стягувача на участь у судовому розгляді та не забезпечив можливості надати суду докази та навести свої аргументи з приводу пред`явленої боржником скарги.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних  ОСОБА_4 постанов про арешт коштів боржника, такі санкції були накладені на боржника у зв`язку з наявністю у неї заборгованості зі сплати штрафів, накладених державним виконавцем, що носить майновий характер, а не у зв`язку з невиконанням рішення суду про встановлення побачень з дитиною.
Жодних доказів того, що рахунки боржника, на які державним виконавцем було накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом використання, матеріали справи не містять.
Сама по собі відмова дитини від спілкування з батьком не є підставою для невиконання божником судового рішення, яке зобов`язує її вчиняти дії щодо забезпечення таких зустрічей.
Скаржником пропущено строк звернення до суду із вказаною скаргою.
Аналогічні доводи містить і апеляційна скарга Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ).
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзиви на апеляційні скарги Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) та ОСОБА_2 сторони не подавали.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
15 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом міста Чернівці було видано виконавчий лист на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способів часті у вихованні дитини (а.с.16). 
27 січня 2020 року постановою старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Верстюк Б. А. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на виконання вказаного вище виконавчого листа.
07 лютого 2022 року року постановою старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух В. О. у зв`язку із невиконанням рішення суду було встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_4 у праві користування транспортними засобами (а.с. 32-33).
29 серпня 2022 року, 07 вересня 2022 року, 09 вересня 2022 року, 21 вересня 2022 року, 29 вересня 2022 року постановами старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух В. О. за невиконання рішення суду було накладено на боржника ОСОБА_4 штрафи на користь держави у розмірі 3 400 гривень за кожною з вказаних постанов(а.с. 22-31).
06 вересня 2022 року,07 вересня 2022 року, 21 вересня 2022 року, 29 вересня 2022 року постановами старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух В. О. у зв`язку із наявністю у боржника заборгованості зі сплати штрафів накладених державним виконавцем було накладено арешт на кошти божника (а.с.34-21) 
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух В. О. у ВП № НОМЕР_1 від 07 лютого 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів, від 06 вересня 2022 року, від 07 вересня 2022 року; від 21 вересня 2022 року, від 29 вересня 2022 року про арешт коштів боржника (а.с.52-55).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у редакції, чинній на час винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень органів та посадових осіб - є сукупністю дій що спрямованні на примусове виконання рішень, які проводяться на підставі у межах та у спосіб, що визначенні Конституцією України, цим Законом, нормативно правовими актами, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь, чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам закону.
Щодо порушення судом норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 , останній посилаася на те, що судом першої інстанції не було повідомлено його про дату, час і місце розгляду вказаної справи.
Відповідно до частини 1 статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Як вбачається з матеріалів справи, справа призначалась до розгляду в суді першої інстанції на 31 січня 2023 року, 14 лютого 2023 року, 22 лютого 2023 року та 07 березня 2023 року.
Однак матеріали справи не містять доказів щодо повідомлення ОСОБА_2 про вищевказані судові засідання.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням норм ЦПК України.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції на зазначені вище вимоги законодавства уваги не звернув, розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки його в судове засідання не з`ясував.
Згідно пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на вказане оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав, які зазначені в пункті 3 частини 3 статті 376 ЦПК України.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 704/435/19-ц.
Щодо поновлення строку на звернення до суду із скаргою на рішення державного виконавця
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про поновлення ОСОБА_1 строку для звернення до суду першої інстанції із вказаною скаргою.
Згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений  з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі  і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, повязані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
У будь-якому разі суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 17 лютого 2021 року у справі № 757/9754/13-ц, від 30 серпня 2021 року, від 04 жовтня 2021 року у справі № 387/452/19 та від 15 вересня 2021 року у справі № 414/2586/20.
Звертаючись 07 грудня 2022 року поштою до суду першої інстанції зі скаргою на дії Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 ОСОБА_1 просила визнати причини пропуску строку для звернення до суду із такою скаргою поважними та поновити строк для її подання.
При цьому остання посилалась на те, що вона вперше ознайомились з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 та змістом оскаржуваних постанов державного виконавця лише 30 вересня 2022 року, що є підставою для поновлення судом такого строку.
Суд першої інстанції, поновлюючи ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця жодним чином не обґрунтував підстави для такого висновку, наявність поважних причин для його поновлення з посиланням на відповідні докази та не перевірив, коли саме та з якого часу для неї почав свій перебіг строк на подання скарги щодо зазначених дій державного виконавця.
Отже, всупереч вимог процесуального закону суд не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, зокрема в частині поновлення строку на оскарження постанов державного виконавця, що має суттєве значення для правильного вирішення скарги  ОСОБА_1 з урахуванням вищевказаних норм матеріального права.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та не заперечується учасниками вказаної справи 30 вересня 2022 року боржник ОСОБА_1 та її представник ознайомились з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 та змістом оскаржуваних постанов державного виконавця від 07 лютого 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, від 06 вересня 2022 року, від 07 вересня 2022 року; від 21 вересня 2022 року, від 29 вересня 2022 року про арешт коштів боржника.
Отже, оскільки ОСОБА_1 дізналась про порушення її прав оскаржуваними діями державного виконавця 30 вересня 2022 року, з 1 жовтня 2022 року для неї почав свій перебіг встановлений законом десятиденний строк на подання скарги щодо зазначених дій державного виконавця,який завершився 10 жовтня 2022 року.
При цьому остання посилалась на те, що вперше із скаргою на вказані дії державного виконавця та скасування оскаржуваних постанов вона звернулась до адміністративного суду 02 жовтня 2022 року, однак ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі №600/3877/22-а за її адміністративним позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов її позовну заяву і додані до неї документи було повернуто позивачу. 
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року встановлено, що позивачкою не було надано доказів на підтвердження подання нею адміністративного позову вперше до суду 02 жовтня 2022 року.
Водночас вказаним рішенням також встановлено, що згідно інформації, яка міститься в автоматизованій електронній системі документообігу суду, 10 листопада 2022 року до Чернівецького окружного адміністративного суду (адміністративна справа №600/3877/22-а) надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого відділу ДВС м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов. Однак, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі №600/3877/22-а позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу. При цьому, в даній ухвалі від 14 листопада 2022 року у справі №600/3877/22-а встановлено, що позов у справі №600/3877/22-а надійшов до суду лише 10 листопада 2022 року.
Тобто вперше до суду із скаргою на дії державного виконавця та скасування оскаржуваних постанов ОСОБА_1 звернулася аж через місяць після закінчення встановленого законом процесуального строку для звернення до суду із такою скаргою.
При цьому  ОСОБА_1 не було наведено жодних поважних причин для поновлення такого строку.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи повторно із вказаним позовом ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду 16 листопада 2022 року. 
23 листопада 2022 року судом було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про оскарження постанов старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух В. О. у ВП № НОМЕР_1 від 07 лютого 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, від 06 вересня 2022 року, від 07 вересня 2022 року; від 21 вересня 2022 року, від 29 вересня 2022 року про арешт коштів боржника у зв`язку з тим, що вказаний спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства.
Однак після проголошення адміністративним судом вказаної ухвали 23 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду цивільної юрисдикції із вказаною скаргою аж 07 грудня 2023 року, тобто теж через досить тривалий час після постановлення судом такого рішення, не надавши при цьому жодних доказів на підтвердження поважності причин звернення до суду з даною скаргою із таким тривалим запізненням.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 пропустила визначений частиною першою статті 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, і нею не було надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого процесуального строку, суд першої інстанції повинен був залишити таку скаргу без розгляду.
З огляду на наведене, апеляційний суд не здійснює перевірку доводів апеляційних скарг Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) та ОСОБА_2 про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо вирішення скарги по суті.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 2608/20647/12.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг
Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню із залишенням скарги  ОСОБА_1 без розгляду. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376,377, 381, 382  ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 07 березня 2023 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на рішення Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 19 липня 2023 року.

Головуючий                                                 Олександр ОДИНАК 

Судді:                                                          Ірина ЛИТВИНЮК
               
                                                               Наталія ПОЛОВІНКІНА