ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9/23 Справа № 205/9345/18 	  	Головуючий у першій інстанції:  Шавула В. С. Суддя-доповідач:   Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,  на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держкомзему у Дніпропетровській області,  ОСОБА_4 , про усунення перешкод у праві володіння та користування земельною ділянкою, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, – 

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона проживає у будинку АДРЕСА_1 якого належать їй на праві приватної власності. У 2008 році до неї звернулись сусіди, що проживають за адресою по АДРЕСА_2 із проханням підписати акт встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, який вона підписала. У 2010 році позивач та співвласник ОСОБА_5 звернулись до органу приватизації щодо встановлення меж земельної ділянки, яка перебуває у їхній спільній власності за адресою по АДРЕСА_2 . В подальшому було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №333288, кадастровий номер 1210100000:08:274:0019. Позивач дізналась, що в процесі приватизації своєї ділянки сусіди з домоволодіння АДРЕСА_2 присвоїли частину земельної ділянки, що належить їй, шляхом викривлення зовнішньої межі, яка розділяє земельні ділянки. Під час виготовлення державного акту на ім`я ОСОБА_3 були порушені межові знаки та змінено розмір земельної ділянки, що знаходилась і продовжує знаходитись у користуванні власників домоволодіння АДРЕСА_2 . Тому позивач просила визнати недійсним державний акт на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 , що розташована за адресою по АДРЕСА_2 , та державний акт на земельну ділянку серії ЯК №333288 від 07.07.2012 року, що розташована за адресою по АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , обґрунтовуючи його тим, що 04 червня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вона придбала житловий будинок із господарчими спорудами та будівлями за адресою по АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці площею 801 кв.м. по фактичному користуванню. На підставі рішення Дніпропетровської міської ради №123/43 від 25.02.2009 року їй передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,859 га за адресою по АДРЕСА_2 , про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №131990 від 09.11.2009 року (кадастровий номер ділянки 1210100000:08:274:0016). Рішенням Дніпропетровської міської ради №59/4 від 08.12.2010 року ОСОБА_1 приватизувала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0832 га за адресою по АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим, їй було видано державний акт на земельну ділянку серії ЯК №333288 від 07.07.2012 року (кадастровий номер ділянки 1210100000:08:274:0019). Земельні ділянки є суміжними та мають спільну межу від точки А до точки Д довжиною 46,12 м. Така ж сама спільна сумісна межа від точки Б до В довжиною 46,12 м. зазначена на плані меж земельної ділянки, який додається до державного акту, виданого на ім`я відповідачки за зустрічним позовом. Із обох планів земельної ділянки вбачається, що лінія розмежування між земельними ділянками є прямою, але в дійсності за своєю конфігурацією є ломаною лінією, внаслідок чого металева огорожа, яка встановлена по межі ділянок, не відповідає земельно-кадастровій документації цих двох присадибних ділянок. Тому позивач за зустрічним позовом просила усунути їй перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 ; зобов`язати ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 12 кв.м., шляхом демонтування та перенесення металевої огорожі між точками А і Д по лінії проходження межі між земельними ділянками розташованими по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_2 у визначені земельно-кадастровою документацією межі, які зазначені на кадастровому плані земельної-ділянки, що належить ОСОБА_3 з кадастровим номером 210100000:08:274:0016 (а.с.35-39 т.1). 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року, з врахування ухвали цього ж суду про виправлення описки від 18 лютого 2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Вирішено усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою розташованою за адресою по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯЖ № 131990 виданого 09.11.2009 року. Зобов`язано ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 12 кв.м., шляхом демонтування та перенесення металевої огорожі між точками А і Д по лінії проходження межі між земельними ділянками розташованими по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , у визначені земельно-кадастровою документацією межі, які зазначені на кадастровому плані земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016. Стягнуто з ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с. 155-159, 196 т.1). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення первісних позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічного позову. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідно до листа КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” Дніпровської міської ради від 19.12.2019 року №17949, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року містяться відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 у розмірі частки 64/100, на підставі свідоцтва про право власності від 08.10.1990 року, виданого Ленінським районним відділом комунального господарства, на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів №417 від 10.08.1990 року, зареєстроване в КП “ДМБТІ” ДОР та записане в реєстрову книгу №301 за реєстровим №123, що також підтверджується копією свідоцтва про право власності від 08.10.1990 року (а.с. 176 т.1, 89 т.2). Власником інших 36/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами була ОСОБА_5 на підставі укладеного у нотаріальній письмовій формі договору купівлі-продажу від 07.05.1996 року (а.с. 20 т.2).
На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №333288, виданого 07.07.2012 року згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 08.12.2010 року №59/4, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка, площею 0,0831 га, кадастровий номер 1210100000:08:274:0019, розташована за адресою по АДРЕСА_2 , для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Іншим співвласником являлась ОСОБА_5 (а.с. 17-18 т.1). 
ОСОБА_3 належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 04.06.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. за №2239 (а.с. 53, 63, 117 т.1). 
Згідно пункту 1.5 вказаного вище договору, на час відчуження житлового будинку земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами не приватизована і на неї не одержувався державний акт про право приватної власності на землю. 
Також ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №131990, виданого 09.11.2009 року згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 25.02.2009 року №123/43, належить земельна ділянка, площею 0,0859 га, кадастровий номер 1210100000:08:274:0016, розташована за адресою по АДРЕСА_2 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.40).
Відповідно до копії технічної документації із землеустрою №081031 щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою по АДРЕСА_2 , виготовленої у 2008 році КП “Земград” Дніпропетровської міської ради, під час узгодження зовнішньої межі земельної ділянки зацікавленими сторонами претензій не заявлено, про що зазначено в пояснювальній записці (а.с.43 т.1). 
23 травня 2008 року складено акт встановлення існуючих меж земельної ділянки в натурі, яким проведено встановлення меж земельної ділянки громадянки ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 , у присутності суміжних землекористувачів, у тому числі ОСОБА_1 (а.с.19 т.1). 
Із плану земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_2 , з прив`язками меж до будівель та споруд, виготовленого 20.04.2019 року кваліфікованим інженером-геодезистом, вбачається, що площа земельної ділянки №1210100000:08:274:0016 становить: фактична - 839 кв.м., кадастрова - 859 кв.м. (а.с.120).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Новокодацьким районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.138 т.1). 
Відповідно до повної копії спадкової справи №828/2019 після ОСОБА_5 , що померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведеної Другою дніпровської державною нотаріальною конторою, 11.02.2020 року державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_4  видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-137 на 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 та №2-138 на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:08:274:0019 за цією ж адресою (а.с. 31, 32 зворот т.2). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 17.05.2021 року Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та листом Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07.07.2021 року №1391/20.21-30 (а.с. 194, 211 т.2). 
Відповідно до повної копії спадкової справи №4/2021 після ОСОБА_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І., із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся 21.05.2021 року ОСОБА_2 (а.с. 31 т.3). 
17 лютого 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. видане свідоцтво про право на спадщину за законом №231 після ОСОБА_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , її онуку ОСОБА_2 , а саме на 64/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 (а.с. 50 т. 3). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину ОСОБА_1 судом не встановлено.

Згідно висновку експерта №6631-6634-22, складеного 28.02.2023 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи (а.с. 192-216 т.3):
(пункт 1) фактичні розміри, конфігурація земельної ділянки за адресою:   АДРЕСА_2 не відповідають правовстановлювальному документу, документації із землеустрою та даним Державного земельного кадастру. При проведені дослідження результатів виконання топографо-геодезичних вишукувань згідно фактичного користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 встановлені наступні розміри:
по 
АДРЕСА_3 - 10,68 м; 2,16 м; 3,46 м; 2,19 м;
зі сторони АДРЕСА_4 , 21-15,93 м; 2,89; 15,58 м; 12,31 м; 1,00 м;
зі сторони АДРЕСА_5 - 2,96 м; 8,38 м; 7,21 м; 1,04 м; 3,09 м; 0,70 м; 8,21 м; 15,38м. Площа земельної ділянки згідно фактичного користування складає - 842 кв. м.;
згідно плану земельної ділянки М 1:500, що міститься у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , примірник №2 виготовленій КП «Земград» Дніпропетровської міської ради, 2008 р., має наступні розміри:
від т. 1 до т. 2 (від А до Б) -18,21 м;
від т. 2 до т. З (від А до Б) - 0,52 м;
від т. З до т. 4 (від Б до В) - 32,76 м;
від т. 4 до т. 5 (від В до Г) - 14,30м;
від т. 5 до т. 6 (від Г до Д) - 17,33 м;
від т. 6 до т. 1 (від Д до А) - 46,12 м.
Площа земельної ділянки становить 859 кв.м.
У пункті 2 висновків експертизи установлено, що фактичні розміри, конфігурація земельної ділянки за адресою:   АДРЕСА_2 не відповідають правовстановлювальному документу, документації із землеустрою та даним Державного земельного кадастру. При проведені дослідження результатів виконання топографо-геодезичних вишукувань згідно фактичного користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 встановлені наступні розміри:
по АДРЕСА_2 - 2,69 м; 8,21 м; 3,01 м; 2,25 м; 1,58 м;
по АДРЕСА_2 ) - 7,31 м; 12,23 м;
зі сторони АДРЕСА_2 - 2,96 м; 8,38 м; 7,21 м; 1,04 м; 3,09 м; 0,70 м; 8,21 м; 15,38м. 
зі сторони АДРЕСА_6 - 1,80 м; 5,10 м; 0,34 м; 29,69 м; 7,09 м.
Площа земельної ділянки згідно фактичного користування складає - 852 кв.м. 
Згідно плану земельної ділянки М 1:500, що міститься у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_5 за адресою по АДРЕСА_5 , виготовлена ПП «Респект - Дніпро», 2010р., має наступні розміри:
від т. 1 до т. 2 (від А до Б) -17,92 м;
від т. 2 до т. З (від Б до В) - 46,12 м;
від т. З до т. 4 (від В до Г) - 19,33 м;
від т. 4 до т. 1 (від Г до А) - 43,38м.
Площа земельної ділянки становить 831 кв.м. 
Крім того, в результаті проведеного дослідження матеріалів топографо-геодезичних вишукувань за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_5 , виконаних ФОП ОСОБА_8 , 2023 року, встановлено, що існує накладання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0019 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016 згідно фактичного користування та Даних державного земельного кадастру. Площа накладання становить 18,46 кв.м. Кадастрова межа проходить по умовній лінії та не співпадає з фактичними межами, у зв`язку з цим кадастрова межа проходить частково по житловому будинку власником якого являлась гр. ОСОБА_1 (а.с. 214 т.3). У висновку експерта також зазначені координати накладення на земельну ділянку. Площа накладання земельної ділянки  АДРЕСА_2  з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016 на житловий будинок АДРЕСА_7  з кадастровим номером 1210100000:08:274:0019 становить 0,57 кв.м. (0,43 м х 5,20 м х 0,19 м х 5,63 м). У висновку зазначені координати накладення на житловий будинок (пункт 3 висновків експертизи). 
Згідно пункту 4 висновків експертизи, відстань між житловим будинком АДРЕСА_7 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0019 гаражем літ. Б АДРЕСА_2 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016 становить від 0,84 м до 0,93 м. (а.с. 215 т.3). 

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з частиною першою статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Статтею 118 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частиною першою цієї статті, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.ч. 2, 3 статті). 
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
Згідно з частиною першою статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до статті 186 ЗК України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, проекти відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки (п. в) ч. 1 статті). 
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 50 Закону України «Про землеустрій» тут і надалі у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що згідно із статтею 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. 
Судом установлено, що відповідачка за первісним позовом раніше позивачки ОСОБА_1 (та співвласниці ОСОБА_5 ) здійснила приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,0859 га, та 09.11.2009 року отримала державний акт серії ЯЖ №131990 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016. 
Відповідно до копії технічної документації із землеустрою №081031 щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою по АДРЕСА_2 , виготовленої у 2008 році КП “Земград” Дніпропетровської міської ради,23 травня 2008 року складено акт встановлення існуючих меж земельної ділянки в натурі, яким проведено встановлення меж земельної ділянки громадянки ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 , у присутності суміжних землекористувачів, у тому числі ОСОБА_1 (а.с.19, 46 т.1). 
Разом з тим, на час приватизації ОСОБА_3 вказаної вище земельної ділянки, ОСОБА_1 була співвласником сусіднього будинку по АДРЕСА_5 з будівлями та спорудами, на підставі свідоцтва про право власності від 08.10.1990 року. 
Частиною першою статті 120 ЗК України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно висновку експерта №6631-6634-22 від 28.02.2023 року площа земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_2 становить 859 кв.м., а згідно фактичного користування складає - 842 кв. м. 
Площа земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_2 становить 831 кв.м., а площа цієї земельної ділянки згідно фактичного користування складає - 852 кв.м. 
Встановлено, що кадастрова межа проходить по умовній лінії та не співпадає з фактичними межами, у зв`язку з цим кадастрова межа проходить частково по житловому будинку співвласником якого являлась гр. ОСОБА_1 (а.с. 214 т.3). Площа накладання земельної ділянки АДРЕСА_2 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016 на житловий будинок літ. А-1 АДРЕСА_5 (на земельній ділянкі з кадастровим номером 1210100000:08:274:0019) становить 0,57 кв.м. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши допущені порушення при затвердженні технічної документації та видачі державного акту на ім`я ОСОБА_3 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016, що полягає у виділенні, зокрема, земельної ділянки, площею 0,57 кв.м., яка знаходиться під житловим будинком, що належав на праві власності ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , - колегія дійшла висновку про обґрунтованість первісного позову ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 року серії ЯЖ №131990. 
Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Встановлено, що відповідачкою за первісним позовом, до ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення, подано письмово заяву про застосування строків позовної давності, яка викладена у відзиві на позовну заяву (а.с. 89-90 т.1). 
Встановлено, що ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , 23 травня 2008 року підписала акт встановлення існуючих меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_2 . 
Колегія також звертає увагу, що позивачка за первісним позовом отримала державний акт серії ЯК №333288 від 07.07.2012 року на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , що свідчить про детальну обізнаність ОСОБА_1 щодо меж та площі земельної ділянки по АДРЕСА_5 . 
Виходячи з викладеного, встановивши, що про порушення свого права позивачка дізналась не пізніше 07.07.2012 року; з даним позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звернулась 18.12.2018 року, що підтверджується відбитком штампу місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 1 т.1), - колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні первісної позовної вимоги про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 року серії ЯЖ №131990 на ім`я ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском позивачкою без поважних причин загального трирічного строку позовної давності, який сплинув у серпні 2015 року. 
Доказів наявності поважних причин значного порушення трирічного строку позовної давності позивачем не надано; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколами та звукозаписами судових засідань. 
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 про визнання недійсним виданого на її ім`я державного акту на право спільної сумісної власності на земельну ділянку серії ЯК №333288 від 07.07.2012 року, що розташована за адресою по АДРЕСА_2 , то вказана вимога задоволенню не підлягає. До участі у справі не залучено належних співвідповідачів за вказаною вимогою, а саме Дніпровську міську раду, яка видавала цей акт, а також співвласника земельної ділянки по АДРЕСА_5 - ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_4 . Суд апеляційної інстанції не уповноважений вирішувати питання щодо залучення відповідачів до участі у справі.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про усунення перешкод у праві володіння та користування земельною ділянкою, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, колегія зазначає наступне. 
Судом встановлено, що площа земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_2 становить 831 кв.м., а площа цієї земельної ділянки згідно фактичного користування складає - 852 кв.м. 
Площа належної  ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_2 становить 859 кв.м., а згідно фактичного користування складає - 842 кв. м., тобто фактично позивачка за зустрічним позовом користується меншою земельною ділянкою, ніж їй виділено, на 17 кв.м. 
Позивачка за зустрічним позовом просила, зокрема, зобов`язати ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 12 кв.м., шляхом демонтування та перенесення металевої огорожі між точками А і Д по лінії проходження межі між земельними ділянками розташованими по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_2 у визначені земельно-кадастровою документацією межі, які зазначені на кадастровому плані земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 з кадастровим номером 210100000:08:274:0016. 
З наданого позивачкою за зустрічним позовом плану земельної ділянки, виготовленого ФОП ОСОБА_9 20.04.2019 року та кадастрового плану земельної ділянки №210100000:08:274:0016, який є додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вбачається, що лінія проходження межі між земельними ділянками між точками А і Д є прямою (а.с. 56, 60 т.1). 
Встановлено, що існує накладання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0019 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016 згідно фактичного користування та Даних державного земельного кадастру. Площа накладання становить 18,46 кв.м. 
Враховуючи, що земельна ділянка по АДРЕСА_5 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0019 належить на праві спільної сумісної власності  ОСОБА_2 , що є правонаступником ОСОБА_1 (на підставі державного акту серії ЯК №333288 від 07.07.2012 року), та ОСОБА_4 , що є правонаступником ОСОБА_5 , (на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-138 від 11.02.2020 року); приймаючи до уваги, що судом встановлено накладення суміжних земельних ділянок АДРЕСА_8 , у тому числі згідно Даних державного земельного кадастру; враховуючи, що вказані правоустановчі документи є чинними, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову 
ОСОБА_3 межа між земельними ділянками АДРЕСА_2  та АДРЕСА_2  проходить частково по житловому будинку, власником якого являлась гр. ОСОБА_1 . Площа накладання земельної ділянки по АДРЕСА_2 з кадастровим номером 1210100000:08:274:0016 на житловий будинок літ. А-1  АДРЕСА_5  (який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:08:274:0019) становить 0,57 кв.м. (0,43 м х 5,20 м х 0,19 м х 5,63 м) (пункт 3 висновків експертизи). 
Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_2 , складеного 11.12.1989 року, житловий будинок А-1, площею 43,3 кв.м. 1957 року побудови (а.с. 186 т. 1), а узаконений на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів №417 від 10.08.1990 року, тобто задовго до приватизації земельної ділянки позивачкою за зустрічним позовом.
Колегія звертає увагу, що відповідно до пояснень судового експерта Юрець О.І. у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, огорожа між точками А і Д між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 відповідає сталому фактичному порядку користування вказаними суміжними земельними ділянками, який склався між власниками суміжних домоволодінь та існує тривалий період часу. Викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції від 18.07.2023 року та не заперечується сторонами.
Статтею 377 ЦК України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування (частина 1 статті). 
За змістом частини другої вказаної вище статті, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. 
До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування (ч. 1 статті 120 ЗК України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Частиною третьою статті 121 ЗК України, яку було доповнено 10.12.2009 року згідно із Законом №1702-VI від 05.11.2009 (що діяла на час видачі ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №333288 від 07.07.2012 року), розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). 
Відповідно до ч.1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка – це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. 
Відповідно до п. 1.5 Технічних вказівок «щодо визначення меж земельних ділянок спільної та спільної часткової власності фізичних і юридичних осіб на забудованій території у населених пунктах», затверджених Земельним комітетом України по земельних ресурсах 15.05.1998 року, межа – наземні матеріальні рубежі, які позначають межі земельної ділянки, або умовна лінія на поверхні, яка розділяє дві проінвентаризовані ділянки. Встановлення меж - процес закріплення в правовому документі меж власності із узгодженою і зареєстрованою точною лінією розмежування.
Згідно п. 2.3 вказаних вище Технічних вказівок, розмір земельної ділянки характеризується фізичною та аналітичною площами. В правоустановлюючих документах наводиться аналітична площа земельної ділянки. 
Аналітичної площі земельної ділянки - площа проекції межі ділянки на площину проекції, в якій встановлена геодезична система координат. Аналітична площа визначається за координатами кутів поворотів межі земельної ділянки (п. 1.5 Технічних вказівок). 
Таким чином, під межею слід розуміти прямовисну площину, яка проходить через розмежувальні знаки двох суміжних ділянок. Така площинна межа, проходячи через границі ділянки, визначає однорідне правове поле для реалізації прав і обов`язків власника чи користувача цієї ділянки. Встановлення меж земельної ділянки забезпечується проведенням комплексу польових і камеральних робіт кадастрових зйомок, у процесі яких вимірюються лінійні і кутові розміри меж, проводиться їх погодження із суміжними власниками землі і землекористувачами, обчислення координат межових точок, складання проекту зовнішніх меж земельної ділянки та перенесення їх в натуру. Межа чітко фіксується на місцевості. Зі встановленням межі земельної ділянки виникає інша невід`ємна її ознака - місце розташування. Система координат встановлених меж забезпечує просторову визначеність земельної ділянки і дозволяє розпізнавати її серед інших. 
Як зазначено у дослідній частині висновку експертизи, фактичні розміри, конфігурація земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_2 не відповідають правовстановлювальному документу, документації із землеустрою та даним Державного земельного кадастру. 
Таким чином, оскільки кадастрова межа між земельними ділянками  АДРЕСА_2  та АДРЕСА_2 частково накладається на житловий будинок літ. А-1 по АДРЕСА_5 , площею накладення 0,57 кв.м.; приймаючи до уваги, що фактичні розміри, конфігурація земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_2 не відповідають документації із землеустрою та даним Державного земельного кадастру; зважаючи на зміст позовних вимог, які не уточнювались, - вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 12 кв.м., шляхом демонтування та перенесення металевої огорожі між точками А і Д по лінії проходження межі між земельними ділянками у визначені земельно-кадастровою документацією межі, які зазначені на кадастровому плані земельної ділянки №210100000:08:274:0016, що належить ОСОБА_3 , - є безпідставними та необґрунтованими. 
Крім того, враховуючи, що земельна ділянка відповідача за зустрічним позовом перебуває у спільній  власності з ОСОБА_4 , що є  правонаступником  ОСОБА_5 , та не поділена в натурі, до участі у справі за вимогами зустрічного позову безпідставно не залучено у якості відповідача співвласника земельної ділянки по  АДРЕСА_5  -  ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_4 . Суд апеляційної інстанції не наділений процесуальними повноваженнями щодо залучення до участі у справі співвідповідачів.
За викладених вище обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про усунення перешкод у праві володіння та користування земельною ділянкою, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку задоволенню не підлягають. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог. 
За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові , покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). 
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати позивачам не відшкодовуються. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог у повному обсязі.
Колегія звертає увагу, що сторони, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлені можливості звернутись до уповноваженого органу для вирішення питання щодо узгодження коригування спільної межі або до суду з іншим позовом, за іншого обгрунтування, до належного кола відповідачів.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , – задовольнити частково. 
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3  до ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держкомзему у Дніпропетровській області,  ОСОБА_4 , про усунення перешкод у праві володіння та користування земельною ділянкою, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку – відмовити у повному обсязі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова