ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5871/23 Справа № 195/2268/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондус Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Деметраагротех» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості, –

ВСТАНОВИЛА:

       У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві приватної власності належать дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - кадастровий номер 1225483500:01:001:0162, площею 7,99 га, та кадастровий номер 1225483500:01:001:0186, площею 7,99 га, розташовані в межах території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ДП Тм №006672, виданим 27 листопада 1998 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02 лютого 2011 року та Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ДП № 082910, виданим 29 жовтня 1999 року.
       Відповідно до договору №7 оренди земельної ділянки від 16 квітня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 й ФГ «Деметраагротех», в особі голови Іщенка В.Г., та зареєстрованого 18 квітня 2018 року державним реєстратором Томаківської районної державної адміністрації, номер запису про інше речове право - 25863890, земельну ділянку позивача, площею 7,99 га із кадастровим номером 1225483500:01:001:0186 передано в оренду ФГ «Деметраагротех» строком на десять років сім місяців до 15 листопада 2028 року.
       Відповідно до договору №8 оренди земельної ділянки від 16 квітня 2018 року, укладеного між позивачем й відповідачем та зареєстрованого 18 квітня 2018 року державним реєстратором Томаківської районної державної адміністрації, номер запису про речове право - 25863377, земельну ділянку позивача, площею 7,99 га, із кадастровим номером 1225483500:01:001:0162 передано в оренду ФГ «Деметраагротех» також строком на десять років сім місяців до 15 листопада 2028 року.
       З огляду на зміст двох укладених договорів та актів приймання-передачі від 16 квітня 2018 року, відповідач прийняв у строкове платне користування дві вищевказані земельні ділянки позивача (п. 1 цих договорів).
       Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 договорів оренди ФГ «Деметраагротех» взяло на себе зобов`язання вносити орендну плату за користування земельними ділянками в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що становить 7 200,00 грн та вноситься до 01 грудня щорічно (п. 5.7 договорів оренди).
       За приписами п. 10.4 договорів оренди відповідач зобов`язався, зокрема, своєчасно сплачувати орендну плату.
       Однак, відповідач в порушення згаданих вище договорів оренди землі не виконав на себе зобов`язання та не сплатив позивачу за 2019 - 2021 роки в рахунок орендної плати за земельні ділянки належних грошових коштів, що призвело до утворення ним заборгованості по виплаті орендної плати за вказаний період на загальну суму – 43 200 грн ((7200,00 грн.х2)х3).
       Так, позивач вказував, що ніяких послуг в рахунок орендної плати він від відповідача не отримував.
       У зв`язку з чим, оскільки відповідач добровільно не погашає вказану заборгованість по орендній платі, ОСОБА_1 просив суд розірвати Договір №7 оренди земельної ділянки, площею 7,99 га, кадастровий номер 1225483500:01:001:0186, розташованої в межах території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, укладений 16 квітня 2018 року між ОСОБА_1 і ФГ «Деметраагротех», про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис від 18 квітня 2018 року, номер запису про інше речове право – 25863890, Томаківська районна державна адміністрація, та скасувати його реєстрацію; розірвати Договір №8 оренди земельної ділянки, площею 7,99 га, кадастровий номер 1225483500:01:001:0162, розташованої в межах території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, укладений 16 квітня 2018 року між ОСОБА_1 і ФГ «Деметраагротех», про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис від 18 квітня 2018 року, номер запису про інше речове право – 25863377, Томаківська районна державна адміністрація, та скасувати його реєстрацію; стягнути з ФГ «Деметраагротех» заборгованість по виплаті орендної плати в сумі 62 005, 59 грн, яка складається з наступного: орендної плати – 43 200, 00 грн, пені – 15 768, 00 грн, інфляційних витрат – 2 149, 92 грн, та 3% річних від простроченої суми – 887, 67 грн.
       Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФГ «Деметраагротех» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості.
       Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
       ФГ «Деметраагротех», відповідно до ст.360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.
       Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду — без змін, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - кадастровий номер 1225483500:01:001:0162, площею 7,99 га, та кадастровий номер 1225483500:01:001:0186, площею 7,99 га, розташовані в межах території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ДП Тм №006672, виданим 27 листопада 1998 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02 лютого 2011 року, та Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ДП №082910, виданим 29 жовтня 1999 року (а.с.15,21,22).
       Відповідно до договору №7 оренди земельної ділянки від 16 квітня 2018 року, ОСОБА_1 передав в оренду ФГ «Деметраагротех» земельну ділянку, площею 7,99 га, із кадастровим номером 1225483500:01:001:0186 строком на десять років сім місяців до 15 листопада 2028 року (а.с.16-18).
       Цей договір зареєстрований 18 квітня 2018 року державним реєстратором Томаківської районної державної адміністрації, номер запису про інше речове право - 25863890 (а.с.20).
       Відповідно до договору №8 оренди земельної ділянки від 16 квітня 2018 року, ОСОБА_1 передав в оренду ФГ «Деметраагротех» земельну ділянку, площею 7,99 га, із кадастровим номером 1225483500:01:001:0162 також строком на десять років сім місяців до 15 листопада 2028 року (а.с.23-28).
       Даний договір зареєстрований 18 квітня 2018 року державним реєстратором Томаківської районної державної адміністрації, номер запису про інше речове право - 25863377 (а.с.30).
       Відповідно до відомостей на виплату по договору оренди земельної ділянки по договорам №7 та №8 від 22 серпня 2018 року, позивач отримав орендну плату за 2019 рік та позивачем власноручно зроблено записи та підписи про отримання ним орендної плати (оригінали а.с.115-116).
       Згідно Висновку експерта №СЕ-19/104-22/33705-ПЧ від 13 грудня 2022 року, встановлено:
       п.1. Рукописний запис «отримав ОСОБА_1 » у відомості на виплату по договору оренди земельної ділянки Договір №7 оренди земельної ділянки від 16 квітня 2018 до 15 листопада 2028 року виконаний ОСОБА_1 ;
       п.2. Рукописний запис «отримав ОСОБА_1 » у відомості на виплату по договору оренди земельної ділянки Договір №8 оренди земельної ділянки від 16 квітня 2018 до 15 листопада 2028 року виконаний ОСОБА_1 .
       Водночас, згідно Висновку експерта №СЕ - 19/104-22/33705-ПЧ від 13 грудня 2022 року, вирішити питання в частині: «Підпис, виконаний від імені ОСОБА_1 , на документах відомості на виплату по договору оренди земельної ділянки Договір №7 та Договір №8 оренди земельної ділянки від 16 квітня 2018 до 15 листопада 2028 року» виконано ОСОБА_1 особисто чи іншою особою з ретельним наслідуванням власного підпису ОСОБА_1 – не надалось можливим за причинами, вказаними у дослідницькій частині висновку експерта (а.с.191-198).
       Згідно копій поштових квитанцій про переказ грошових коштів: №67 від 09 жовтня 2019 року; №45 від 12 листопада 2019 року; №158 від 20 жовтня 2020 року, №370 від 29 грудня 2021 року; та відповідно до листів-повідомлень від 18 жовтня 2019 року, 12 листопада 2019 року, 11 листопада 2021 року на ім`я позивача було зроблено переказ грошових коштів по орендній платі з пропозицією отримати орендну плату. Після неотримання адресатом переказу, грошові кошти було повернуто відправнику (а.с.52-62).
       Також представником відповідача суду було надано підтвердження податкового розрахунку сум доходів нарахованого (сплаченого на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 2018, 2019, 2020, 2021 роки стосовно позивача (а.с.64-65, 67-73).
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача орендної плати за договорами №7та №8 за 2019 рік безпідставні, так як ОСОБА_1 власноручно зробив запис у відомостях про отримання орендної плати за 2019 рік, що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/104-22/33705-ПЧ від 13 грудня 2022 року. При цьому, відповідач довів, що орендну плату за 2020 та 2021 роки він намагався сплатити позивачу, натомість останній ухилявся отримати поштові перекази й будь-яких пояснень чи спростувань щодо цих обставин не надав, а тому суд вважав необхідним відмовити у задоволенні позову.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком райсуду, виходячи з наступного.
       Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним.
       Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
       Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
       Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
       Згідно з частиною 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
       Так, істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення договору оренди).
       Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частина третя статті 21 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
       Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК).
       Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
       Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі №180/1735/16-ц (провадження №61-18013сво18).
       Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
       Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на шо особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним і необґрунтованим, в зв`язку з неправильністю установлення обставин, які мають значення для справи, та неправильним дослідженням доказів, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 грошових переказів, так само як відсутні докази і навмисного ухилення ОСОБА_1 від отримання цих коштів. При цьому, скаржник вказує, що неможливо достеменно стверджувати, що ці поштові перекази були на підставі саме договорів оренди.
       Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з наступних підстав.
       Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У справі, яка переглядається, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договорами оренди, за 2019-2020-2021 рр., орендної плати не сплатив, тому виникла заборгованість, яка складається із суми орендної плати (основного боргу), пені, інфляційних витрат та 3% річних від просроченої суми.
       Заперечуючи проти заявлених у справі вимог, ФГ «Деметроагротех» вказувало, що воно належним чином та у повному обсязі виконало свої зобов`язання за договорами оренди, за 2019-2021 роки. За 2019 рік позивач отримав орендну плату, про що власноручно зробив записи у відомостях, а за 2020 та 2021 роки ФГ «Деметроагротех» намагалося сплатити орендну плату, відправляло на адресу позивача поштові перекази, але позивач відмовився отримувати орендну плату з невідомих причин і без пояснень.
       Разом з тим, відповідач довів, що орендну плату за 2020 та 2021 роки він неодноразово намагався сплатити позивачу, натомість той ухилявся отримати поштовими переказами, про що надав відповідні копії квитанцій поштових переказів грошової суми на адресу орендодавця.
       При цьому, згідно змісту листів-повідомлень від 18 жовтня 2019 року, 12 листопада 2019 року, 11 листопада 2021 року на ім`я позивача було зроблено відповідні перекази грошових коштів по орендній платі із зазначенням інформації відповідно до якого договору оренди земельної ділянки та за який період здійснюється орендна плата разом з пропозицією звернутися до відділення Укрпошти для отримання грошової виплати.
       Водночас, згідно матеріалів справи, районним судом було вжито всі процесуальні заходи в межах ЦПК України на встановлення обставин наявності або відсутності підстав для розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості, зокрема, ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року за клопотанням сторони позивача у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, за результатами проведення якої було установлено, що позивач власноручно зробив запис у відомостях про отримання орендної плати за 2019 рік.
       Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог та спростування вищевказаних обставин позивач ні до суду першої, ні до апеляційної інстанції не надав.
       Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.
       Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
       Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі №709/1089/17 (провадження №61-12745сво18) зроблено висновок, що: «застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже робила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору вимагати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Однак, зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса. Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором. Відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплати цих сум. А тому не використання ТОВ «Силікат-1» свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса не може тлумачитися як невиконання ним зобов`язання, не може тлумачитись як систематична несплата орендної плати».
       Позивач у цій справі в період з 2020 року до подання позову до суду – грудень 2021 року, у свою чергу з письмовими заявами до відповідача щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками за період 2020-2021 років чи розірвання договору оренди на цій підставі не звертався, а отже, з огляду на встановлені судом обставини справи, відповідач з вини позивача був позбавлений можливості сплачувати орендну плату позивачу в 2020-2021 роках.
       Водночас, оскільки за 2020-2021 роки орендна плата була направлена позивачу поштовим переказом, однак повернута на рахунок ФГ «Деметроагротех» через неотримання ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено систематичну (послідовно неодноразову) несплату орендної плати орендарем орендодавцю, яка відповідно до норм ст.141 ЗК України є обов`язковою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, адже конкретно у цьому випадку такі дії позивача не можуть свідчити про невиконання відповідачем свого обов`язку щодо виплати орендної плати.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, допитав свідків та надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, тобто, доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.
       Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
       Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова