ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/824/23	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:
В лютому 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 , оперуповноваженому сектору кримінальної поліції ВП № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, спеціальне звання «майор поліції» до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здiйснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 оперуповноваженому сектору кримінальної поліції ВП № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, спеціальне звання «майор поліції» відповідно до ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій i грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького i рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей” до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за перiоди з 02.10.2003-15.12.2003, 15.12.2003-05.02.2009, 05.02.2009-27.07.2011, в загальній кількості 3 роки 10 місяців 15 днів в пільговому обчисленні.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив йому в пільговому обчисленні вислуги років, що порушує його право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року позов задоволено. Визнано відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до календарної вислуги років та до стажу служби в органах внутрішніх справ і Національній поліції України, протиправною. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 відповідно до ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій i грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького i рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей” вiд 17 липня 1992 р. № 393 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, за перiоди служби з 02.10.2003-15.12.2003, 15.12.2003-05.02.2009, 05.02.2009-27.07.2011, в загальній кількості 3 роки 10 місяців 15 днів в пільговому обчисленні.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції норми Закону України «Про Національну поліцію» не застосував та прийшов до незаконного та помилкового висновку про те, що під час проходження служби в поліції позивачем у відповідача є взагалі обов`язок проводити розрахунок вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та додаткової відпустки із включенням до її складу пільгової вислуги років на оперативних посадах. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Апелянт вказує, що Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позивач проходить службу в поліції, а також те, що ОСОБА_1 не звертався до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування. Крім того, відсутні підстави вважати, що при звільненні позивача зі служби в поліції та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено йому у зарахуванні пільгового стажу для її призначення.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрiшнiх справ з 12.05.2003 по 06.11.2015 р., а з 07.11.2015 р. по теперішній час в Національній поліції.
Відповідно до довiдки ГУ НП в Миколаївській областi від 06.01.2023 р., протягом строку служби ОСОБА_1 перебував на посадах:
12.05.2003 по 02.10.2003 курсант Одеського училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Одеській області – н. ОУППМ № 37 о/с від 12.05.2003; 
02.10.2003 по 15.12.2003 міліціонер окремого батальйону патрульно – постової служби міліції УМВС України в Миколаївській області;
15.12.2003 по 05.02.2009 р.р. оперуповноважений групи боротьби з незаконним обігом наркотиків Арбузинського РВ УМВС Українив Миколаївській області;
05.02.2009 по 17.06.2013   р.р. начальник сектору карного розшуку Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області;
17.06.2013 по 05.01.2015 начальник сектору карного розшуку Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області;
05.01.2015 по 06.11.2015 заступник начальника районного відділу начальник кримінальної міліції Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області;
06.11.2015 звільнений з ОВС у запас ЗУ України за п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства) 
07.11.2015 по 22.06.2016 заступник начальника Арбузинського відділення поліції Братського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області;
З 22.06.2016 звільнений зі служби на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
20.02.2017 скасовано пункт наказу в частині звільнення на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
20.02.2017 по 19.02.2021 начальник сектору реагування патрульної поліції № 2 Арбузинського відділення поліції Братського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області 
19.02.2021 по теперішній час оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції ГУНП у Миколаївській області.     
Календарна вислуга ОСОБА_1 складає 19 років 07 місяців 23 дні. 
02.10.2003 по 15.12.2003 міліціонер окремого батальйону патрульно – постової служби міліції УМВС України в Миколаївській області;
15.12.2003 по 05.02.2009 р.р. оперуповноважений групи боротьби з незаконним обігом наркотиків Арбузинського РВ УМВС Українив Миколаївській області;
05.02.2009 по 27.07.2011   р.р. начальник сектору карного розшуку Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області;
Пільгова вислуга років складає 03 роки 10 місяців 15 днів (а.с. 15-17).
12.01.2023 р. за вих. № 01-12/4 представника позивача – адвокат Мозжерін Ю.С. звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив здійснити перерахунок та зарахувати майору поліції ОСОБА_1 вислугу в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, сформовану за періоди проходження служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції України з 02.10.2003 р. по 27.07.2011 р. у загальній кількості 03 роки 10 місяців 15 днів в пільговому обчисленні (а.с. 18-20).
Листом від 18.01.2023 р. № 15аз/05/14-2023 Головне управління Національної поліції в Миколаївській області повідомили позивача, що зарахування пільгової вислуги років в календарну для отримання працівником права на призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» чинним законодавством не передбачено. Додатково проінформовано, що пільгова вислуга років зараховується працівнику, який має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії і впливає лише на розмір пенсії згідно п. «а»  ст. 13 вищевказаного Закону.  Враховуючи вищевикладене, підстав для зарахування наявної вислуги у пільговому обчисленні до календарної вислуги років майору поліції ОСОБА_1 не має (а.с. 21-22). 
Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції пославшись на практику Верховного суду прийшов до висновку,  що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2  статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII  служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 1  статті 60 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII  (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із частиною 1  статті 78 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII  стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частиною 2  статті 78 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII  до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
За правилами частин 3, 4  статті 78 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII  під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Згідно із частиною 3  статті 93 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII  за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
11.11.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №988, яка набрала чинності 02.12.2015 року, у пункті 5 якої визначено, що надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до цієї  постанови.
При цьому, пунктом 7 постанови №988 доручено Міністерству внутрішніх справ України за погодженням з Міністерством соціальної політики та Міністерством фінансів затвердити у двотижневий строк порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання.
Такий порядок було затверджено  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», який набрав чинності 27.05.2016 року, відповідно до  статті 94 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII, Постанови від 11.11.2015 року №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку від 06.04.2016 року №260 визначено, що надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно додатком 11 до постанови №988.
До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою  статті 78 Закону №580-VIII.
Слід враховувати, що відповідно до абзацу 3 пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393  (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
В свою чергу, згідно преамбули  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII  цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених  Конституцією України  та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Статтею 12 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII  встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких в є наявність певної вислуги років.
Стаття 17-1 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII  передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищезазначених вимог  Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII  Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.1992 року №393  затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.
Таким чином, аналіз наведених положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що положення пунктів 1, 3 постанови від 17.07.1992 року №393 не регулюють питання, передбачені частиною 2  статті 78 Закону від 02.07.2015 року №580-VIII  щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Постанова від 17.07.1992 року №393 не є нормативним актом в розумінні частини 4  статті 78 Закону від 02.07.2015 року №580-VIII, який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції, оскільки вона прийнята на виконання  Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII, а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.
Варто зауважити, Верховним Судом у схожих за змістом правовідносинах за позовами працюючих поліцейських із вимогами про зарахування на підставі пункту 2 Постанови №393 часу навчання у вищому навчальному закладі при обчисленні стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки, сформовано висновок щодо доцільності застосування вказаних положень при вирішенні питання щодо обчислення означеного стажу, визначеного частиною другою  статті 78 Закону №580-VIII, згідно якого положення пункту 2 цієї  Постанови  застосуванню не підлягають, оскільки вони можуть бути застосовані для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років (постанови від 19.11.2019 у справі № 520/903/19, від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, від 22.07.2020 у справі № 520/5960/19, від 13.08.2020 у справі № 820/6656/16 та від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі №320/12166/20.
Колегія суддів звертає увагу, що предметом позову у цій справі є перерахунок та зарахування позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 03 роки 10 місяців 15 днів відповідно до ст.12 Закону №2262-ХІІ та п.3 Порядку №393.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 продовжує проходити службу в поліції та не звертався до ГУНП в Миколаївській області із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу. 
Поряд з цим, положення Порядку №393 визначають порядок обчислення вислуги років лише для призначення пенсії.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України, конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час ухвалення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскільки, адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тому для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.
Відповідно до матеріалів справи, позивач на даний час перебуває на службі в Національній поліції України, питання щодо призначення йому пенсії за вислугу років та розрахунку вислуги відповідачем не вирішувалося і з цього приводу ОСОБА_1 до ГУНП в Миколаївській області не звертався. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимога позивача про здійснення перерахунку та зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Застосування судом першої інстанції при вирішенні справи правових висновків, які викладені у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18 є безпідставними, оскільки правовідносини в зазначеній справі не є тотожними обставинам даної справи.
Враховуючи те, що позивач проходить службу в поліції, а також зважаючи на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування. Крім того, відсутні підстави вважати, що при звільненні позивача зі служби в поліції та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено йому у зарахуванні пільгового стажу для її призначення.
Як вбачається з матеріалів справи, відмовою у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 , позивач вважає відповідь Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на запит адвоката.
Проаналізувавши лист Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 18.01.2023 року, колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує наявність у позивача вислуги років у пільговому обчислені та не відмовляє у її зарахуванні в календарну вислугу під час звільнення позивача зі служби в поліції на пенсію. Крім того, вищезазначений лист не є рішенням органу владних повноважень, яким відмовлено у вирішенні питання, а тому такий лист не може бути оскаржено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки неможливо зобов`язати відповідача вчинити дії на майбутнє, а позивачем не доведено факт порушення його прав.
Враховуючи наведені положення діючого законодавства, обставини справи та докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                        О.А. Шевчук

Суддя:                                                                                                           А.В. Бойко

          Суддя:                                                                                                           А.Г. Федусик