П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 540/7396/21	

 	                         Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.                                       Місце ухвалення:  м. Одеса                                       	
          Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                    головуючого  –   Лук`янчук О.В.
                                    суддів             –   Бітова А.І.
    –   Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Херсонській області на  рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі за  позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому просив суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні у день звільнення зі служби у поліції;
стягнути з Головного управління Національної поліції у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період із 03 червня 2021 по 24 жовтня 2021 року в сумі 91238,40 грн.
В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач не здійснив своєчасний розрахунок при звільненні, а тому повинен нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за період затримки розрахунку. Позивач посилається на статтю 117 КЗпП України (в редакції від 19.07.2022), яка встановлює максимальний період виплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку, а саме 6 місяців, тому просить суд стягнути на його користь грошові кошти у сумі 91238,40 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні у день звільнення зі служби у поліції.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період із 03 червня 2021 по 24 жовтня 2021 року в розмірі 56567,80 грн. з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Національної поліції в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення  про відмову у задоволенні позовних вимог.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що норма матеріального права визначена пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 чітко врегульовує спірні правовідносини, а тому пряме її застосування виходячи з її змісту, та відповідно обов`язковість її застосування, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період, оскільки кошти на виплату одноразової грошової допомоги надійшли до відповідача пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби позивача, разом з тим виплачені в межах п`яти робочих днів після їх надходження, що відповідає вимогам пункту 8 розділу VI Порядку № 260.
Відповідно до ст. ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», враховуючи рішення Ради суддів України від 24.02.2022 року № 09, наказом голови П`ятого апеляційного адміністративного суду № 9-до/с від 28.02.2022 року, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи.
Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить розгляд справи проводити за його участю, а тому справу призначено до розгляду у режимі відеоконференції.
Учасники справи під час слухання справи надали пояснення та не заперечували про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - ГУНП в Херсонській області). 
Наказом ГУНП в Херсонській області від 02.06.2021 року № 145o/c ОСОБА_1 звільнено за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням. 
25.10.2021 року на картковий рахунок позивача ГУНП в Херсонській області перераховано одноразову грошову допомогу у розмірі 46566,9 грн.
Позивач вважаючи, що відповідач протиправно несвоєчасно провів розрахунок при звільненні, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні у день звільнення зі служби у поліції та стягнути з Головного управління Національної поліції України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період із 03 червня 2021 по 24 жовтня 2021 року в розмірі 56567,80 грн. з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Спір у цій справі виник з приводу наявності/відсутності підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейського зі служби, за умови її виплати у строки визначені пунктом 8 Розділу VI Порядку № 260, а саме застосування  статті 117 КЗпП України.
Колегія суддів враховує, що після відкриття касаційного провадження у цій справі Верховний Суд вже сформував правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування пункту пунктом 8 Розділу VI Порядку № 260 та  статті 117 КЗпП України, який викладено, зокрема, у постановах від 23.11.2022 у справі № 160/20449/21, від 24.11.2022 у справа №160/19343/21, від 15.02.2023 у справі № 160/19339/21 та від 18.05.2023 у справі № 240/37652/21.
Висновки Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, наведені у вищевказаних справах, є релевантними до обставин цієї справи і колегія суддів не бачить підстав для відступу від цих висновків, уважає їх застосовними до обставин цієї справи і надалі зауважує таке.
Відповідно до  статті 94 Закону № 580-VIII  поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина друга  статті 94 Закону № 580-VIII).
На виконання приписів, зокрема,  статті 94 Закону № 580-VIII  Міністерство внутрішніх справ України наказом від 06.04.2016 № 260  затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 260). У пункті 3 цього  наказу  (у редакції  наказу Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2020 № 539 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260»  (далі - наказ № 539) визначено, що видатки, пов`язані з набранням чинності цим  наказом, здійснюються  в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті на утримання Національної поліції  (крім поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.
Згідно із Наказом № 539 (який набрав чинності з 21.08.2020) Порядок № 260 доповнено також новим розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби».
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
За змістом пунктом 7 розділу VI Порядку № 260 у  наказі  про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в  наказі  про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.
Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні  виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби,  а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження  в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.
Водночас, наказом № 539 було виключено пункт 23 розділу І Порядку № 260, згідно якого поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.
При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання  наказу  про звільнення або дата, зазначена в  наказі  про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Відповідно до  статті 102 Закону № 580-VIII  пенсійне забезпечення поліцейських та виплата  одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції  здійснюються в порядку та на умовах, визначених  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ  (далі - «Закон № 2262-ХІІ»).
Відповідно до частини другої  статті 9 Закону № 2262-ХІІ  особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, здійснюється, зокрема, Національною поліцією за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (частини четверта  статті 9 Закону № 2262-ХІІ).
Норми аналогічного змісту, які зазначені у частині другій  статті 9 Закону № 2262-ХІІ, містяться також і в пункті 10 Порядку № 393, за текстом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї  постанови  (абзац восьмий пункту 10 Порядку № 393).
Військовослужбовцям, поліцейським, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і в закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї  постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали (абзац другий пункту 14 Порядку № 393).
В силу приписів частини першої  статті 116 КЗпП України  (у редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до частини першої  статті 117 КЗпП України  в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в  статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що умовами застосування частини першої  статті 117 КЗпП України  є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.
Верховний Суд, зокрема і в справах цієї категорії, неодноразово висловлював правову позицію про те, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство може застосовуватися у випадках, коли норми спеціального законодавства не регулюють спірних правовідносин або коли про це зазначено у спеціальному законі.
Так, згідно преамбули  Закону № 580-VIII, цей  закон  визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, тобто є основним/спеціальним для правовідносин, зокрема з яких виник цей спір.
В контексті предмету цього спору вказаний  Закон  містить дві бланкетні норми - статті 94 і 102 - на підставі яких у поліцейського при звільненні зі служби в поліції може виникати право на отримання одноразової грошової допомоги (якщо будуть дотримані відповідні умови).
Своєю чергою частина друга статті 94 «Грошове забезпечення поліцейських» Закону № 580-VIII в частині порядку виплати грошового забезпечення має посилання на Порядок № 260, який було затверджено на виконання цієї статті про що прямо зазначено у відповідно наказі від 06.04.2016 № 260.
Стаття 102 «Пенсійне забезпечення поліцейських» Закону № 580-VIII щодо виплати одноразової грошової допомоги після звільнення відсилає до  Закону № 2262-ХІІ, а саме до положень  статті 9 Закону № 2262-ХІІ, які визначають підстави/умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, зокрема, зі служби в поліції, її розмір, джерела виплати.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають на це право відповідно до  Закону № 2262-ХІІ, визначає Порядок № 393, який було затверджено на виконання цього  Закону постановою  Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (з наступними змінами і доповненнями).
На виконання, Порядку № 393 Міністерство внутрішніх справ України наказом № 539 доповнило Порядок № 260, зокрема, розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби». Окремі положення цього розділу узгоджуються за своїм змістом із положеннями частини другої  статті 9 Закону № 2262-ХІІ  і пункті 10 Порядку № 393 (щодо розміру одноразової грошової допомоги при звільненні і джерел її виплати).
Водночас,  приписи пункту 8 розділу VI цього Порядку  (в редакції, чинній з 21.08.2020)  встановлюють строк виплати одноразової грошової допомоги  (те, про що не зазначено в інших спеціальних для цих відносин нормативних актах): не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом .
Аналізуючи вищевказані нормативно-правові акти, якими врегульовано спірні правовідносини, Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі № 160/20449/21 дійшов висновку, що положення цього пункту треба розуміти так, що виплата одноразової грошової допомоги (при звільненні зі служби в поліції)  має відбутися протягом двох місяців від дати звільнення, тобто може не збігатися з датою звільнення; виплата цієї допомоги поза двомісячним строком теж можлива, якщо бюджетні кошти, призначені для цих потреб, надійшли пізніше зазначеного терміну (по спливу двох місяців), але в такому разі одноразова грошова допомога  має бути виплачена протягом п`яти робочих днів після їх надходження.
Верховний Суд у цій справі зауважив, що положення статей  116,  117 КЗпП України  - загального для цих правовідносин  закону  - інакші за змістом, але це не дає підстав вважати, що вони мають пріоритетне застосування чи взагалі підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.
Отримання одноразової грошової допомоги при звільненні (та умови, за яких це право може бути реалізоване) передбачене  законами № 580-VIII, № 2262-ХІІ і конкретизоване у виданих на їх підставі підзаконних нормативних актах (одним з яких є Порядок № 260), норми яких мають сприяти реалізації приписів зазначених законів.
Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції є одним із аспектів проходження публічної служби в Національній поліції України і норми законів та підзаконних актів (окремі з яких написані вище), які регулюють цей сегмент питань, є спеціальні для цих правовідносин.
Таким чином, за висновком суду, строки виплати одноразової грошової допомоги, право на отримання якої встановлює  Закон № 580-VIII  і - опосередковано через його статтю 102 -  Закон № 2262-ХІІ, передбачені у пункті 8 розділу VI Порядку № 260 (в редакції, яка діє з 21.08.2020), а тому немає підстав вважати, що норми спеціального законодавства не регулюють цих правовідносин як умову для (субсидіарного) застосування загального [трудового] законодавства, зокрема статей  116,  117 КЗпП України. Крім того, коли спеціальні норми інакше регулюють певні питання щодо проходження публічної служби, то це ще не свідчить про наявність прогалини у їх регулюванні, яку можна заповнити чи замінити загальними нормами.
Повертаючись до обставин цієї справи необхідно зазначити, що позивач звільнений зі служби в поліції 02.06.2021 та відповідно мав право на отримання одноразової грошової допомоги, які і була виплачена йому відповідачем 25.10.2021 року. Вказане було зумовлено очікуванням бюджетних коштів для цих потреб, після надходження яких одноразова грошова допомога при звільненні була виплачена позивачу протягом двох робочих днів з дня їх надходження до управління, тобто у строки, передбачені пунктом 8 розділу VI Порядку № 260, який був чинним на день звільнення позивача.
Зважаючи на приписи пункту 8 розділу VI Порядку № 260 колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач допустив порушення при розрахунку із позивачем, не виплативши йому одноразову грошову допомогу саме в день звільнення.
Варто також зазначити, що наявність словосполучення «при звільненні» після слів «одноразова грошова допомога» у цьому контексті вказує не на дату/строк її виплати, а на підставу/подію, з якою пов`язується її виплата й визначає цільове призначення цього платежу.
У аспекті висновків суду першої інстанції щодо необхідності застосування до спірних правовідносин саме норми  Закону №2262-XII  та Порядку №393, та не застосовувати норми розділу VI Порядку № 260 колегія суддів зауважує, що розміщеннях окремих із цих спеціальних норм у підзаконному нормативному акті (з уваги на спосіб, у який законодавець врегулював відносини у сфері проходження публічної служби у Національній поліції України) в описаній ситуації не применшує їхньої юридичної сили перед нормою загальною, яка може застосуватися до відносин публічної служби, у цьому випадку, лише субсидіарно.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що за встановлених цієї справи і нормативного регулювання спірних відносин суд першої інстанції, допустивши неправильне застосування положень пункту 8 розділу VI Порядку № 260, як наслідок дійшли помилкових про наявність підстав для стягнення з відповідача на підставі  статті 117 КЗпП України  середнього заробітку за час затримки виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Стосовно посилань суду на висновки щодо застосування положень статей  116  та  117 КЗпП України, викладених у постановах Верховного Суду України від 30.10.2019 року у справі № 806/2473/18,  від 11.08.2021 року у справі № 821/2093/16, то необхідно зауважити, що постанови Верховного Суду у цій категорії спорів, які були враховані судом першої інстанції, ухвалені за інакшого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
При цьому, колегія суддів зазначає, що до набрання чинності змінами, внесеними  наказом №539, Порядок №260 не містив положень, які регулювали, зокрема, строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції (тобто розділу VІ не було). Водночас, спірні правовідносини в цій справі пов`язуються зі звільненням позивача зі служби в поліції, яке відбулося 02.06.2021, а отже на дату виникнення цього спору нормативне регулювання цих відносин змінилося.
Відповідно виплата одноразової грошової допомоги при звільненні здійснювалася позивачу відповідно до пункту 8 розділу VI Порядку № 260.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено зі служби в поліції 02.06.2021 року.
17.06.2021 року за вих. №974/01/10-2021 УФЗБО ГЦНП до ДФЗБО НПУ направлена інформаційна довідка про потребу в коштах на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейських, у тому числі ОСОБА_1 .
Зазначені кошти на рахунок відповідача надійшли 23.10.2021 року, що підтверджується випискою з рахунку ГУНП за 23.10.2021 рік
Факт виплати позивачу одноразової грошової допомоги 25.10.2021 сторонами не заперечується.
Отже, одноразова грошова допомога при звільненні виплачена відповідачем протягом п`яти робочих днів після надходження коштів в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські, тобто з дотриманням вимог пункту 8 розділу VІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260  (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби в поліції), а тому колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв у порядку та у строки, визначені чинним на дату звільнення позивача зі служби спеціальним законодавством, норми якого є пріоритетними, а отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.
Оскільки виплата одноразової грошової допомоги при звільненні врегульована нормами Порядку № 260, які є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, норми  статті 116 КЗпП України  на спірні правовідносини не поширюються.
Отже, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин приписів пункту 8 розділу VI Порядку № 260 та  статті 117 КЗпП України, знайшли своє підтвердження під час перегляду оскаржуваного судового рішення.
Таким чином, з огляду на наведені вище висновку у суду у даній справі, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про задоволення вимог останнього.    
Частиною 2  ст.317 КАС України  визначено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні   позову .
Керуючись ст.ст. 308, 313, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року скасувати.
Прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
                                                     
                                                          Повний текст судового рішення виготовлений 29 серпня 2023 року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук   

Суддя:                                                                                                                  А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                                           І.Г. Ступакова