Справа № 456/4062/22                                Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/640/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері ,-

                                               в с т а н о в и в: 

23.11.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері.
Просила суд ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_3 аліментів у частці від заробітку (доходу) – у розмірі 1/6 частини з усіх його видів, починаючи стягнення з дати подання цієї позовної заяви до суду, і до зміни матеріального та сімейного стану сторін у справі.
Позов обґрунтовувала тим, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_3 , пенсіонеркою, в якої сума для проживання, після оплати комунальних послуг та закупівлі ліків, є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум. Відтак, вона потребує щомісячної матеріальної допомоги. Вказувала на те, що її діти з нею не проживають, при цьому її син, а в даній справі відповідач – ОСОБА_3 , матеріальну допомогу їй добровільно не надає. Не отримавши від дітей жодної підтримки на прохання про надання допомоги, позивачка ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду. 
Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Вказує на те, що при з`ясуванні питання, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Посилається на висновок викладений Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц. Щодо допустимих доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки та харчування, скаржник зазначає, що такі чеки на ліки та продукти харчування не зберігає, а квитанції за оплату комунальних платежів долучила до матеріалів справи.Щодо наявності у позивачки другого повнолітнього сина, скаржник вказує, що ОСОБА_4 разом із нею не проживає.
       Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. 
Згідно із ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Згідно із ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", непрацездатні громадяни – особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Згідно із статтею 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Підгірцівською сільською радою Стрийського району Львівської області 23.01.1981 року (копія міститься у справі, а.с.18), стверджується, що матір`ю відповідача ОСОБА_3 являється позивачка ОСОБА_1 .
Довідкою про склад сім`ї Підгірцівського старостинського округу виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 18.11.2022 року за вих. № 331 підтверджується, що за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані – позивачка ОСОБА_1 (являється власницею цього домогосподарства), відповідач ОСОБА_3 , а також його повнолітній брат – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія міститься у справі, а. с. 5).
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 11.08.2021 року на бланку серії НОМЕР_3 , позивачці ОСОБА_1 призначена довічно пенсія за віком (копія міститься у справі, а.с.9).
З довідки про доходи позивачки ОСОБА_1 від 18.11.2022 року за вих. № 2774343564776719, виданої відділом обслуговування громадян № 4 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вбачається, що остання перебуває на обліку у Стрийському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та за період з 01.11.2021 року по 01.10.2022 року отримала – 25 009 грн 46 коп. пенсійних виплат, а безпосередньо за жовтень 2022 року – 2 127 грн 13 коп. (копія міститься у справі, а. с. 6).
Долученою випискою із медичної карти амбулаторного хворого, датованою зверненням 18.11.2022 року, позивачці ОСОБА_1 встановлено діагноз (дані про діагноз не розголошуються в силу положень ст. 286 ЦК України) та проводилось її лікування (копія міститься у справі, а.с. 7-8).
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_1  є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію, яка призначена їй довічно. Сума її пенсії за період з 01.11.2021 року по 31.10.2022 року складає 25 009 грн 46 коп. відповідних виплат, тобто від 1 948 грн 13 коп. до 2 127 грн 13 коп. У свою чергу, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01.01.2022 року становить 1 934 грн., з 01.07.2022 року – 2 027,00 грн, а з 01.12.2022 року – 2 093,00 грн. Сума нарахованої позивачці ОСОБА_1  пенсії відповідає сумі прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік». Натомість, позивачка ОСОБА_1  не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки та харчування.Тому ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 1 ст. 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність її позовних вимог.
       Проте, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Згідно з п.21 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року ?Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів?, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення від виконання своїх обов`язків щодо батьків (ст. 204 СК).
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.
При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду надав правовий висновок, викладений у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18, про те, що отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.
Таким чином, у справі, що переглядається, суд першої інстанції, неповною мірою встановив усі обставини справи та не перевірив їх доказами, зокрема не взяв до уваги, що позивачка є особою похилого віку, пенсіонеркою, непрацездатною, інших доходів окрім пенсії немає, потребує лікування, а тому має потребу і необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином, не надає, хоча є працездатним і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері. Оскільки підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від його обов`язку утримувати матір, місцевий суд не встановив, висновок суду про відсутність підстав для стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 є помилковим.
Крім того, висновки суду першої інстанції про те, що позивач отримує пенсію у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум, а тому не потребує необхідності отримувати сторонню матеріальну допомогу, є безпідставними, так як положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове судове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити частково.
Визначаючи розмір аліментів на утримання матері, колегія суддів враховує всі заслуговуючи на увагу інтереси сторін, а саме: матеріальне та сімейне становище матері та повнолітнього сина, всі види їх заробітку та доходу. При цьому, судом враховуються: непрацездатність позивачки та її потреба у матеріальній допомозі щодо забезпечення достатнього життєвого рівня та необхідних умов для існування, отримання необхідної медичної допомоги, інших додаткових втрат, які не покриваються сумами отриманої нею пенсії, а також матеріальне становище сина, відсутність з його боку догляду і піклування за матір`ю. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу матері, у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи принципи справедливості і пропорційності, а також те, що у позивачки є ще один син, який за законом також зобов`язаний її утримувати та надавати матеріальну допомогу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у частці від заробітку (доходу) – у розмірі 1/10 частини з усіх його видів.
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 30 червня 2023 року.

       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в: 
  
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.
       Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2023 року - скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері – задовольнити частково.
       Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3  РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ) в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно починаючи з 23 листопада 2022 року.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 30 червня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник 

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра