П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/33862/22                            Головуючий у 1-й інстанції:   Семенюк Микола Миколайович  
Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 
 10 серпня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Капустинського М.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2022 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 13.01.2023 року у задоволенні заяви про поновлення строків відмовив, позовну заяву повернув позивачу.
Судове рішення мотивоване тим, що позов подано з порушенням строку звернення до суду, а вказані обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, а тому позовну заяву слід повернути. 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження з урахуванням вимог ст. 312 КАС України.
З матеріалів справи встановлено, що позивач проходив військову службу у Житомирському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Наказом начальника від 31.05.2022 року № 128 позивач звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу.
В грудні 2022 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача про нарахування і виплату індексації. Відповідач листом  від 14.12.2022 №9/3390 надав інформацію про розмір виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день виключення зі списків особового складу.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду.
На адресу суду 04.01.2023 року від представника позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування заяви вказав, що у даній справі спірними є питання виплати при звільненні належних сум грошового забезпечення. Так, в порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідач не повідомив позивача про нараховані та виплачені йому суми в день звільнення - 31.05.22 року. Письмове повідомлення щодо виплати індексації грошового забезпечення відповідач надав на адвокатський запит 14.12.2022 року №9/3389. За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Таким чином, відлік тримісячного строку на звернення до суду із заявленими позовними вимогами розпочався з  14.12.2022 р. - дати отримання позивачем письмового повідомлення .
Разом з тим, суд першої інстанції повернув позовну заяву та зазначив, що позивач не був позбавлений можливості раніше отримати інформацію про наявність у нього права на індексацію грошового забезпечення.
Позивачем у заяві про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.
Таким чином, наведені позивачем обставини суд не визнав підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки не є такими, що не залежали від волевиявлення позивача та не можуть вважатися поважними, адже вони не підтверджені належними доказами, а тому суд першої інстанції вважав, що позовну заяву позивача необхідно повернути.
Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.
Згідно з частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України ( в редакції станом на час звернення з позовом) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Втім, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).
Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 і №9- рп/2013.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст.ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь яким строком.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
Таким чином, поняття "грошове забезпечення", «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір у цій адміністративній справі охоплюється застосованим у ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці».
Аналогічну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 807/363/18, від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, від 26 червня 2019 року у справі № 820/4748/17, від 22 травня 2020 року у справі № 808/3200/17, від 04 лютого 2021 року у справі № 160/5393/19.
Оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення належних йому сум індексації не обмежувалось будь яким строком, станом на час подання позовної заяви строк звернення до суду з таким позовом складає три місяці з дня одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а обов`язок надати працівнику таке письмове повідомлення покладено на роботодавця, колегія суддів вважає, що у даному випадку строк звернення до суду становить три місяці та починає свій відлік з дати отримання відповідного письмового повідомлення.
Колегія суддів встановила, що ст. 116 КЗпП України до внесення змін Законами № 3248-IV від 20.12.2005, № 2352-IX від 01.07.2022 року не передбачала обов`язку роботодавця письмово повідомляти при звільненні працівника про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні). В зв`язку з цим, представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом про надання інформації. Листом Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.12.2022 р. №9/3389 надано інформацію про виплачені позивачу суми при звільненні. 
Таким чином, відлік тримісячного строку на звернення до суду із заявленими позовними вимогами слід врахувати з дати отримання позивачем вказаного листа від 14.12.2022 р.
Встановлено, що із вказаним позовом позивач звернувся до суду 20.12.2022 року, тобто у межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 233 КЗпП України (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року), що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про пропуск строку звернення до суду.
Крім того, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 та постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21.
Відповідно, з огляду на вказане, позивач має право звернутися до суду за захистом своїх прав, з урахуванням врегулювання процесуальних строків, передбачених пунктом першим глави XIX «Прикінцевих положень» КЗпП України, оскільки, на момент звернення позивача до суду діяли карантинні обмеження згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом у межах строку згідно з чинними правовими нормами, що свідчить про необґрунтованість повернення позову з підстави пропуску позивачем строку звернення до суду, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України, а також про безпідставність повернення позовної заяви у зв`язку із невиконанням позивачем вимог відповідної ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху.
У зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та прийнятими без належного дослідження обставин, що мають значення для вирішення питання.
Згідно зі ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у випадку неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 		Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Ватаманюк Р.В.    Капустинський М.М.