ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1072/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2975/22 Категорія:  304090000 	Піньковський Р.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
секретар Матюха В.І.

учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач – ОСОБА_1 ; 
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2023 року у цивільній справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до  ОСОБА_1  про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

       У серпні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Белагурак Є.І. звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просив: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 42842 грн. за кредитним договором № б/н від 30.05.2008 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
       Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 30.05.2008 року, згідно якої уклала з банком договір про надання банківських послуг, на підставі якого отримала в користування кредитну картку з можливістю отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту.
ОСОБА_2 при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
ОСОБА_2 ознайомлена із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження.
       В процесі користування кредитом ОСОБА_2 не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у відповідному розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Банк, зі своєї сторони, свої зобов`язання по вказаному договору виконав, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а вона свої зобов`язання не виконувала, тому у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у померлої станом на дату смерті виникла заборгованість у розмірі 42842,29 грн., яка складається з: 1809,81 грн. – заборгованості за тілом кредиту; 1809,81 грн. – заборгованості за простроченим тілом кредиту; 4252,15 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; 36780,33 грн. – нарахована пеня.
       Вказує, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 , яка мала право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 29.07.2017 року по 29.01.2018 року. Факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси їх реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .
       Позивачем 21.07.2021 року була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Андрух С.Д. та отримано відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».
       Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.
Позивач зазначив, що згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 12.09.2021 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (рнокпп: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570; р/р НОМЕР_2 ; МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.05.2008 року у розмірі 1809 (одна тисяча вісімсот дев`ять) гривень 81 копійка.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (рнокпп: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570; р/р НОМЕР_2 ; МФО 305299) сплачений судовий збір у розмірі 105 гривень.
       У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
       Рішення суду обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем померлого позичальника не виконала обов`язку щодо задоволення вимоги кредитора, а тому суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.05.2008 року в межах заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1809,81 грн.
       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2023 року та постановити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необ`єктивним та таким, що винесене із грубим порушення чинного законодавства.
Вказує, що судом першої інстанції, перш за все порушено норми процесуального права, оскільки дана справа підлягає розгляду в загальному порядку, а не в спрощеному.
Судом першої інстанції взято до уваги надані докази позивачем, які не відповідають критеріям належності та допустимості доказів, так як ні розрахунки, ні анкети-заяви не являються доказами в розумінні ЦПК України.
При цьому, скаржник вказує, що у суду першої інстанції були докази обізнаності позивача про смерть кредитора, та докази беззаперечного пропуску позивачем процесуальних строків, однак дані факти судом першої інстанції свідомо ігноруються та залишаються поза увагою.
       В судове засідання представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
       Заслухавши суддю доповідача, відповідача ОСОБА_1 та її представника, які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.
       Судом встановлено, що 30.05.2008 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі – анкета - заява), згідно якої виявила бажання отримати кредитні кошти (а.с.21).
        ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 02 серпня 2017 року, виданого виконавчим комітетом Кочержинської сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 6 (а.с.77).
       Згідно наданого позивачем до суду Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також розрахунку заборгованості Банк вказує, що у Позичальника ОСОБА_2 перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.05.2008 року, яка станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 склала 42842,29 грн.
Банк, після отримання відомостей про те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округа Черкаської області Андруха С.Д. з претензією кредитора від 21.07.2021 року за № SAMDN56000021499621 (а.с.37-38).
       01.09.2021 АТ КБ «Приватбанк» на адресу ОСОБА_1 направлено лист-претензію про погашення заборгованості ОСОБА_2 в розмірі 42842,29 грн. (а.с.11-12).
       Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є стягнення боргу кредитором спадкодавця. Зокрема, у позовній заяві позивач керується ст.ст. 1218, 1219, ч. 3 ст. 1268 , ч. 1 ст. 1282, ч. 3 ст. 1296, ЦК України. Тобто, дана справа відноситься до категорії справ щодо спадкування.
       Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року ( справа №755/7730/16-ц) зазначив, що правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцем боржника й вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України.
       Згідно ч. 4 ст. 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному проваджені.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.
Оскільки,  суд першої інстанції розглянув справу щодо спадкування в порядку спрощеного позовного провадження, тому оскаржуване рішення підлягає обов`язковому скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права.
       Що стосується законності рішення суду першої інстанції по суті справи, колегія суддів виходить з наступного.
       Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем позичальника ОСОБА_2 . 
       Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу ( 6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.
       Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.
За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи – її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.
       За змістом ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
       Так, колегія суддів вважає за важливе зазначити, що оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні (присічні) строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань. 
Згідно з частиною першою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
       Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 ЦК України).
 Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
       Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 20.02.2019 року (справа № 755/7730/16-ц, провадження № 61-2935св18) при вирішенні даної категорії справ (правовідносини, що виникли між банком і боржником, який помер), суд повинен перш за все встановити чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ст. 1281 ЦК України.
       Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року (справа № 522/407/15-ц) зазначає, що: «оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цим вимог регламентується статтями 1281 і 1282 
ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань».
       При цьому, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа № 522/407/15-ц) саме позивач повинен довести факт пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємця у межах строків, визначених ст. 1281 ЦК України.
Як вбачається з позовної заяви, позивач АТ КБ «ПриватБанк» чітко не зазначає, коли йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2 .
       Банк до позовної заяви додає копію Постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2017 року, в якій йдеться мова про смерть боржника ОСОБА_2 та закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю останньої. Згідно п.3 резолютивної частини постанови зазначено: «Копію постанови направити сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ» (а.с.36).
       Судом встановлено, що згідно матеріалів спадкової справи № 19/2017, заведеної після смерті кредитора, дана спадкова справа була заведена на підставі заяви відповідача від 08.09.2017 року про прийняття спадщини (а.с.75, 84).
       Банком не надано відомостей, коли саме була отримана зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження та яким шляхом, так само як і не обґрунтовано коли саме він дізнався про смерть боржника, яким шляхом, та що зумовило звернутися до приватного нотаріуса Андрух С.Д., саме 21.07.2021 року з претензією кредитора, а не раніше.
       Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, колегія суддів вважає, що наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2008 року, укладеного між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 , позивач не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
       Отже, колегією суддів при розгляді справи встановлено, що позивач не довів факту пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємця у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України. Відтак, сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань.
Приходячи до такого висновку колегія суддів враховує, що саме банком до позовної заяви надано «постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2017 року» (а.с.36) саме у зв`язку із смертю позичальника (а.с. 36).
       Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, приймаються до уваги колегією суддів апеляційного суду, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, тому вимоги апеляційної скарги щодо скасування рішення суду підлягають задоволенню апеляційним судом.
       Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, що суперечить положенням ч. 4 ст. 3743 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із прийняттям у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
       На підставі статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», із АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн.
       Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити . 
       Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2023 рокускасувати, прийняти нову постанову.
       У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
       Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складений 21 вересня 2023 року.

Судді