Ухвала
 
08 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 127/19229/19
 
провадження № 61-9377ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 
2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виділ частки майна в натурі, що є спільною сумісною власністю,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 липня 2023 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків щодо подання клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, зазначення відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та 
ОСОБА_6 , надання копій касаційної скарги для всіх учасників справи, уточнення прохальної частини касаційної скарги, зазначення підстав касаційного оскарження, підтвердження повноважень представника 
 ОСОБА_2 та сплати судового збору у визначеному розмірі.
 
У липні 2023 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 липня 2023 року, де вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржують ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року. 
Заявник та її представник просять звільнити від сплати судового збору, вказують, що ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2021 року, однак вказана обставина жодним чином не свідчить про наявність підстав для застосування положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки наявність обставин для звільнення від сплати судового збору встановлюється судом при подачі касаційної скарги на підставі наданих заявником доказів, відтак не може ґрунтуватись на висновках іншого суду.
Також не надають документів, які підтверджують звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. 
 
У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684,00 грн.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Таким чином, розмір судового збору за подання касаційної скарги у даному випадку становить 536,80 грн (2 684*0,2).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Інші недоліки касаційної скарги не усунуто.
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не наводять причини пропуску строку касаційного оскарження та не надають доказів для поновлення строку касаційного оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року.
 
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
У касаційній скарзі заявник не звертається до суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Таким чином, заявнику потрібно надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що в уточненій редакції касаційної скарги від 11 грудня 2022 року було чітко вказано в чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
 
Зважаючи на те, що ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику, їй пропонується подати до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій зазначити, в чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з вказівкою на випадки, передбачені статтею 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);
 
Частиною першою статті 411 ЦПК України визначено такі підстави для касаційного оскарження: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
Частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою оскарження є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.
 
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 58 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
 
Касаційну скаргу підписано ОСОБА_1 та її представником 
ОСОБА_2 , однак на підтвердження наявності повноважень на представництво ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції вказаною особою не надано жодних документів. У зв`язку з цим, заявнику слід надати докази того, що ОСОБА_2 має право представляти інтереси ОСОБА_1 у відповідності до вимог статті 58 ЦПК України.
 
Крім того, уточнена касаційна скарга не містить повного переліку учасників справи, зокрема не вказано відповідачів, - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заявником не надано копій касаційної скарги для учасників справи. 
 
Заявник та її представник вказують, що вказані особи були виключені з переліку учасників справи, однак вказані відомості не підтверджуються ні судовими рішеннями у вказаній справі, ні матеріалами касаційного провадження, відтак заявнику слід зазначити вказаних осіб та надати копії касаційної скарги для учасників справи.  
 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Враховуючи часткове усунення недоліків касаційної скарги, суд вважає за необхідне продовжити заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 07 липня 2023 року.
 
Керуючись статтями 127, 390 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору. 
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 01 вересня 2023 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі неподання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин для пропуску цього строку та надання доказів на їх підтвердження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України, у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Н. Ю. Сакара