УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5482/16-ц Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д.М. 
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року 
       
       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №295/5482/16-ц за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №295/5482/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,
в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із даною заявою, яку мотивував тим, що на підставі виконавчого листа № 295/5482/16-ц, виданого Богунським районним судом м. Житомира 18.08.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. відкрите виконавче провадження про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 359,74 доларів США та 4007,84 грн судового збору. Враховуючи наявність у нього тяжкого захворювання і необхідність тривалого лікування, просив відстрочити виконання зазначеного судового рішення терміном на 1 рік.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити.
Зазначає, що судове рішення місцевого суду є незаконним і необґрунтованим. Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом порушено вимог ст. ст. 10, 12, 13, 43, 49, 263 ЦПК України та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».
Вказує, що на підставі виконавчого листа № 295/5482/16-ц, виданого Богунським районним судом м. Житомира 18.08.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. 18.10.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 359,74 доларів США та 4007 грн 84 коп. судового збору (виконавче провадження №67163007). 19.10.2021 приватним виконавцем Волкової Є.О. винесені постанови про арешт коштів та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а 12.11.2021 винесена постанова про опис та арешт майна боржника. Однак, йому призначена інвалідність у зв`язку з тяжким захворюванням, лікування якого є досить дороговартісним.
Тому йому вкрай необхідні кошти на лікування.
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Волкова Є.О. посилаючись на законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
АТ «УкрСиббанк» у поданому відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін так як вона відповідає нормам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування немає. Також у відзиві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника Банку.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу, надали пояснення, які відповідають її доводам і просили задовольнити скаргу.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у задоволенні заяви, місцевий суд виходив з того, що повідомлені стороною відповідача відомості не є істотними в тій мірі та за тим процесуальним значенням, що потребує відстрочення виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками мотивуючи таким.
Установлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 11 997,21 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі – НБУ) станом на 03 вересня 2008 року складає 311 863,06 грн, і пеню в розмірі 10 051,61 грн.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2018 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 359,74 доларів США, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року залишено без змін.
Вказане рішення набрало законної сили та перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О.
В межах виконавчого провадження виконавцем 19.10.2021 року винесено постанову про арешти коштів боржника, 12.11.2021 - постанову про опис та арешт майна боржника. Крім того, приватним виконавцем вчинялись дії, направлені на встановлення місця роботи боржника, виносились та направлялись за місцем роботи постанови про звернення стягнення на заробітну плату.
Згідно з частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- за її межами.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Окрім того, у частині 1 статті 33 Закону України « Про виконавче провадження» зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим ( хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Отже, чинне цивільно-процесуально законодавство та Закон України « Про виконавче провадження» не містить норм, які б передбачали конкретний перелік обставин, що могли б бути підставою для відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №796/43/2018 зазначено, що, вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини справи. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Задоволення заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визнає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про відстрочення виконання судового рішення.
ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження обставин непереборної сили, які б свідчили про неможливість виконання ним зобов`язання зі сплати боргу, тобто не доведено зв`язок між форс-мажорними обставинами, театральною і концертною діяльністю заявника та існуванням реальних і виняткових обставин неможливості чи утруднення виконання судового рішення.
Отже, судом першої інстанції з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги правильність висновків місцевого суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, постановлену з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, ЦПК України суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2023 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                 Судді

Повний текст постанови складений: 04 серпня 2023 року.