ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/301/23	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/641/23 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Бершадська Г. В., Хома М. В., 
розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 601/301/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року (ухвалене суддею Коротич І.А.) в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу БОНДАР Ірина Михайлівна, Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі — АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що 25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № TEК0GL0000000001, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США на термін до 25 квітня 2028 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленими кредитним договором.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 25 квітня 2008 року позивач передав банку в іпотеку належну йому двокімнатну квартиру загальною площею 41.60 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором іпотеки квартири № TEК0GL0000000001 від 25 квітня 2008 року.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року у справі №601/2009/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 38562.02 доларів США, що за курсом НБУ від 25 червня 2015 року еквівалентно 816357 гривень 96 копійок за кредитним договором №TEК0GL0000000001 від 25 квітня 2008 року, а також судові витрати по справі у розмірі 3654 грн.
На підставі вказаного судового рішення, яке набрало законної сили 24 квітня 2016 року, 25 квітня 2016 року Кременецьким районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист, який на даний час перебуває на виконанні у Кременецькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
Окрім цього, 16 грудня 2021 року Кременецьким відділом державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №1211, виданого 24 квітня 2019 року про звернення стягнення на зазначену вище квартиру.
Так, 24 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1211, відповідно до якого нотаріус пропонує звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Надалі нотаріус вказує, що зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № TEК0GL0000000001 передано в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк».
Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом без достатніх правових підстав, оскільки відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не могло бути надано приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. дійсних документів, які б підтверджували безспірність стягнення заборгованості, оскільки заборгованість за кредитним договором № TEК0GL0000000001 від 25 квітня 2008 року у розмірі 38562.02 доларів США, що за курсом НБУ від 25 червня 2015 року еквівалентно 816357 гривень 96 копійок, стягнута з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року у справі № 601/2009/15-ц.
Окрім цього, стягнення нотаріусом заборгованості за десять років десять місяців - з 25 квітня 2008 року по 25 лютого 2019 року суперечить вказаному судовому рішенню, яким стягнуто з позивача заборгованість за цим же кредитним договором станом на 26 травня 2015 року, у тому числі 35611.93 доларів США заборгованості за тілом кредиту.
Тобто, при вчиненні виконавчого напису нотаріус протиправно не звернув уваги на той факт, що з дня виникнення права вимоги Банку минуло більше трьох років, що є підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису.
Окрім того, на даний час заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за згаданим вище кредитним та іпотечним договором повністю погашена.
Позивач вважає, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не мала достатніх правових підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, та й загалом будь-які матеріально-правові підстави для звернення стягнення на майно ОСОБА_2 відпали з моменту виконання позивачем Додаткової угоди до кредитного договору - у зв`язку з припиненням обов`язку боржника з передбачених законом підстав, а тому вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання.
У зв`язку з наведеним просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 24 квітня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 1211, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , та стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» 2071010.88 грн, - таким що не підлягає виконанню.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року позов задоволено.
Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 24 квітня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 1211, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , та стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» 2071010.88 гривень, - таким що не підлягає виконанню.
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1073.60 гривень.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ КБ «Приватбанк» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення та не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості на суму, вказану у виконавчому написі нотаріуса.
У зв`язку з наведеним просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу Тернопільського апеляційного суду не надходив.
Сторони та учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи.
Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого стало ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № TEК0GL0000000001, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 40000 доларів США на термін до 25 квітня 2028 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Договір нотаріально не посвідчений.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 25 квітня 2008 року ОСОБА_2 передав банку в іпотеку належну йому двокімнатну квартиру загальною площею 41.60 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором іпотеки квартири № TEК0GL0000000001 від 25 квітня 2008 року.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року у справі № 601/2009/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 38562.02 долари США, що за курсом НБУ від 25 червня 2015 року еквівалентно 816357 гривень 96 копійок за кредитним договором № TEК0GL0000000001 від 25 квітня 2008 року, а також судові витрати по справі у розмірі 3 654 гривні.
24 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1211, відповідно до якого нотаріус пропонує звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Надалі нотаріус вказує, що зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №TEК0GL0000000001 передано в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус запропонував задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі:
- заборгованість за кредитом – 35611.93 доларів США;
- заборгованість за відсотками - 15858.63 долари США;
- пеня – 25054.85 долари США,
що всього становить 76525.41 долари США, що за курсом НБУ на 25 лютого 2019 року становить 2067510.88 гривень, а також стягнути витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису в сумі – 3500 гривень. Строк, за який провадиться стягнення, - десять років десять місяців, а саме з 25 квітня 2008 року по 25 лютого 2019 року.
16 грудня 2021 року Кременецьким відділом державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 1211, виданого 24 квітня 2019 року про звернення стягнення на квартиру загальною площею 41,60 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 .
22 грудня 2022 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № TEК0GL0000000001 від 25 квітня 2008 року. За змістом цієї угоди банк зобов`язався здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за кредитним договором, в частині заборгованості по сплаті основного боргу на 27408.18 доларів США, процентів на 26843.10 доларів США, процентів за ст.625 Цивільного кодексу України 0.00 дол. США, по сплаті комісії на 0.00 дол. США, пені на 38507.49 дол. США, судових витрат на 0.00 гривень за умови виконання умов цієї Додаткової угоди до договору.
Відповідно до п.1.2 Додаткової угоди встановлено на дату підписання цієї угоди заборгованість за договором у розмірі 8203.75 доларів США (в еквіваленті за курсом 300000.00 гривень) та 100.00 гривень, що складає заборгованість за основним боргом 8203,75 дол. США, процентами 0.00 дол. США, процентами за ст.625 ЦК України 0.00 дол. США, комісією 0.00 дол. США, пенею 0.00 дол. США, судовими витратами 100.00 гривень.
Згідно з п.1.3 Додаткової угоди ОСОБА_2 зобов`язався погасити заборгованість за Договором, визначену в п.1.2 цієї Додаткової угоди, до 22 грудня 2022 року.
На виконання Додаткової угоди 22 грудня 2022 року ОСОБА_2 сплатив АТ КБ «Приватбанк» обумовлену суму у розмірі 300000.00 гривень, що підтверджується квитанцією від 22 грудня 2022 року, а також 100.00 гривень, що підтверджується квитанцією від 22 грудня 2022 року.
23 грудня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» видав ОСОБА_2 . Довідку № VMN974OKV6DFFP46, відповідно до якої станом на 23 грудня 2022 року він не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 вказаного Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а саме для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
Згідно з позицією викладеної Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
З матеріалів справи вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що кредитний договір, на підставі якого вчинено оспорюваний виконавчий напис, укладено 25 квітня 2008 року. Тобто виконавчий напис нотаріуса від 24 квітня 2019 року вчинений по спливу трьох років з дня виникнення права вимоги. Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», поза межами трьохрічного строку з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника.
Алеляційний суд враховує, що усі свої зобов`язання за кредитним договором №TEК0GL0000000001 від 25 квітня 2008 року та Додатковою угодою до цього договору № 1 від 22 грудня 2022 року перед АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 добровільно виконав у повному обсязі.
Враховуючи наведене, обґрунтованим є висновок місцевого суду про те, що вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період десять років десять місяців - з 25 квітня 2008 року по 25 лютого 2019 року суперечить не лише ухваленому судовому рішенню від 06 квітня 2016 року у справі № 601/2009/15-ц, а й статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у даній справі є правові підстави для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у письмових пояснення поданих до суду першої інстанції, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 17 серпня 2023 року.

Головуючий 
Судді