СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року                                  м. Харків                        Справа № 922/1768/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.
при секретарі судового засідання Ламановій А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: Параконний О.О. – витяг з ЄДР
від відповідача: не з`явився
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв”, м.Харків (вх 576 Х/1) 
на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2023 (повний текст складено 01.03.2023) у справі №922/1768/22 (суддя Новікова Н.А.) 
за позовом Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Одеса
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв”, м.Харків 
про стягнення штрафу в розмірі 272 000,00 грн. та пені в розмірі 272 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.02.2023 у справі №922/1768/22:
- позов задоволено повністю;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” на користь Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, “Адміністративні штрафи та інші санкції”) штраф в розмірі 272 000, 00 грн. та пеню в розмірі 272 000,00 грн;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України витрати зі сплати судового збору в розмірі   8 160,00 грн.
Не погодившись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2023 у справі №922/1768/22 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржником зазначено наступне:
- суд першої інстанції розглянув справу без участі відповідача, що не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи та при наявності ухвали Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 щодо витребування справи. Вважає, що розгляд справи без участі представника відповідача призвів до однобічності та необ`єктивності судового процесу та, як наслідок до проголошення рішення, яке не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону;
- приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував, що зобов`язання відповідача на підставі рішення АМК на сьогодні не існує та відсутнє, зважаючи на сплив строку позовної давності, який закінчився ще у листопаді 2020 року;
- суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин вимоги ч.3 ст. 551 ЦК України, яка регулює можливість зменшення неустойки.  
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2023, зокрема: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2023 по справі №922/1768/22 та призначено справу до розгляду на "05" липня 2023 р. о 10:20 годині.
На адресу Східного апеляційного господарського суду від Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з підстав, викладених у вказаному документі.
Відповідно до поштового відправлення із трек-номером 6102271717635, ТОВ "Енергорезерв" не отримало ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 в паперовій формі. Останній статус поштового відправлення №6102271717635 – відправлення не вручене під час доставки (19.06.2023).
Проте, згідно наявної інформації в програмі «Діловодство спеціалізованого суду», ТОВ "Енергорезерв" отримало ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 по справі №922/1768/22 – 02.06.2023, а представник апелянта Левун О.Ф. – 15.06.2023 в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Додатково телефонограмою від 15.06.2023 повідомлено представника ТОВ "Енергорезерв" про факт відкриття ухвалою суду від 01.06.2023 апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на "05" липня 2023 р. о 10:20 годині.
Наведені вище обставини свідчать про належне повідомлення апеляційним господарським судом Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” про дату та час судового засідання у справі №922/1768/22. При цьому, апеляційний господарський суд приймає до уваги свідоме неотримання апелянтом ухвал Господарського суду Харківської області в паперовій формі під час вирішення спору в даній справі.
Позивач в судовому засіданні 05.07.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та таким, що підлягає залишенню без змін.
Відповідач в судове засідання 05.07.2023 не з`явився, причини неявки не повідомив. 

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, 12.11.2019 адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 65/33-р/к у справі № 01-02/2017, яким: 1. Визнано, що ТОВ Енергорезерв” та ПрАТ “УМ “Південтрансбуд” вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів [оголошення № 189377 про проведення відкритих торгів опубліковано в інформаційному бюлетені “Вісник державних закупівель” № 126 (11.11.2014) від 11.11.2014], проведених Державним підприємством “Морський торговельний порт “Южний”. 2. За порушення, зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено  штраф на ТОВ “ЕНЕРГОРЕЗЕРВ” у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень. 3. За порушення, зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено штраф  на ПрАТ “УМ “Південтрансбуд” у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень. 4. Визнано, що ТОВ Енергорезерв” та ПрАТ “УМ “Південтрансбуд” вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів [оголошення № 012014 про проведення відкритих торгів опубліковано в інформаційному бюлетені “Вісник державних закупівель” № 170 (17.01.2015) від 17.01.2015], проведених Державним підприємством “Морський торговельний порт “Южний”. 5. За порушення, зазначене у пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накладено штраф на ТОВ Енергорезерв” у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень. 6. За порушення, зазначене у пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накладено штраф  на ПрАТ “УМ “Південтрансбуд” у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень. 7. Визнано, що ТОВ Енергорезерв” та ПрАТ “УМ “Південтрансбуд” вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів [оголошення № 071040 про проведення відкритих торгів опубліковано в інформаційному бюлетені “Вісник державних закупівель” № 204 (03.03.2015) від 03.03.2015, проведених Державним підприємством “Морський торговельний порт “Южний”. 8. За порушення, зазначене у пункті 7 резолютивної частини цього рішення, накладено штраф на ТОВ “ЕНЕРГОРЕЗЕРВ” у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень. 9. За порушення, зазначене у пункті 7 резолютивної частини цього рішення, накладено штраф  на ПрАТ “УМ “Південтрансбуд”у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень. 10. Визнано, що ТОВ Енергорезерв” та ПрАТ “УМ “Південтрансбуд” вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів [оголошення № 071011 про проведення відкритих торгів опубліковано в інформаційному бюлетені “Вісник державних закупівель” № 204 (03.03.2015) від 03.03.2015], проведених Державним підприємством “Морський торговельний порт “Южний”. 11. За порушення, зазначене у пункті 10 резолютивної частини цього рішення, накладено штраф на ТОВ Енергорезерв” у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень. 12. За порушення, зазначене у пункті 10 резолютивної частини цього рішення, накладено  штраф  на ПрАТ “УМ “Південтрансбуд” у розмірі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень.
Вищевказане рішення АМК №65/33-р/к від 12.11.2019  було направлено поштою на адресу ТОВ Енергорезерв”, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення  (трек номер: 6501227396491), яке отримано уповноваженою особою відповідача 29.11.2019 року. 
В подальшому ТОВ Енергорезерв” скористалось правом оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України та оскаржило його до Господарського суду Одеської області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 у справі № 916/191/20 відкрито провадження. Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.09.2020 у справі № 916/191/20 у задоволенні позовної заяви ТОВ Енергорезерв” до Відділення про визнання частково недійсним рішення відмовлено в повному обсязі. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 у справі №916/191/20 рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2020 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 916/191/20 рішення господарського суду Одеської області від 01.09.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 у справі №916/191/20 скасовано, а. справу направлено на новий розгляд.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.05.2021 у справі № 916/191/20 відкрито провадження. Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.09.2021 у справі № 916/191/20 у задоволенні позовної заяви ТОВ Енергорезерв” до відділення про визнання частково недійсним рішення відмовлено в повному обсязі. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 у справі №916/191/20 рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2020 залишено без змін.
Таким чином, рішення АМК №65/33-р/к від 12.11.2019 є чинним та підлягає обов`язковому виконанню.
Разом з тим, відповідач рішення позивача від 12.11.2019 № 65/33-р/к у справі № 01-02/2017 у добровільному порядку не виконав, що стало підставою для звернення Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” про стягнення штрафу у сумі 272 000,00 гривень та пені у сумі 272 000,00 гривень.
Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Харківської області від 17.02.2023 у справі №922/1768/22  позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” на користь Державного бюджету України штраф в розмірі 272 000, 00 грн. та пеню в розмірі 272 000,00 грн.
При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України “Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.
Згідно ст. 3 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”   основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.
Пунктами 1, 4, 15 частини 1 статті 7 Закону “Про Антимонопольний комітет України”   визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за   цими заявами і справами; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в  Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції.
Згідно ст. 14 Закону України   “Про Антимонопольний комітет України”, постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України, зокрема, має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами;  приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження); визначати наявність або відсутність контролю між суб`єктами господарювання або їх частинами та склад групи суб`єктів господарювання, що є єдиним суб`єктом господарювання.
Стаття 1 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
Відповідно до статті 51 Закону України “Про захист економічної конкуренції” порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання (юридичних осіб, фізичних осіб), групу суб`єктів господарювання (ст.52 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).
За приписами частин 1-3 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.
Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до частин 7 і 9 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Комітету стягують штраф та пеню у судовому порядку, суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.
Згідно ч. 4 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з ч. 1 ст. 48 цього Закону, ч. 1 ст.30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до ч. 5 ст. 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до ч. 3 ст. 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до ч. 3 ст. 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Як вже зазначалось вище, 12.11.2019 адміністративною колегією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 65/33-р/к у справі № 01-02/2017, яким, зокрема, на Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” накладено штраф в розмірі 272   000,00 грн.
Вищевказане рішення № 65/33-р/к було направлено поштою на адресу                                                    ТОВ Енергорезерв”, яке отримано уповноваженою особою відповідача 29.11.2019 року, у зв`язку із чим відповідач повинен був сплатити суму штрафу до 29.01.2020.
Проте, згідно наявних в матеріалах справи документів, Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” не оплатило вищевказаний штраф, що і стало підставою для нарахування Південним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України пені в розмірі 272 000,00 грн.
Як стверджує позивач, нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням № 65/33-р/к, зупинялось з 18.02.2020 до 01.09.2020 (розгляд справи № 916/191/20 Господарським судом Одеської області), з 05.11.2020 до 27.01.2021 (розгляд справи № 916/191/20 Південно-західним апеляційним господарським судом), з 02.03.2021 по 08.04.2021 (розгляд справи № 916/191/20 Верховним Судом), з 17.05.2021 до 16.09.2021 (розгляд справи № 916/191/20 Господарським судом Одеської області), з 15.11.2021 до 02.08.2022 (розгляд справи № 916/191/20 Південно-західним апеляційним господарським судом).
В позовній заяві Південним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України зазначено, що станом на 22.09.2022 року розмір пені становить 1 056 720, 00 грн., яка нарахована наступним чином: з 30.01.2020 по 17.02.2020 – 19 днів, з 02.09.2020 по 04.11.2020 – 63 днів, з 28.01.2021 по 01.03.2021 – 32 дні, з 09.04.2021 по 16.05.2021 – 37 днів, з 17.09.2021 по 14.11.2021 – 58 днів, з 03.08.2022 по 22.09.2022 – 50 днів. Разом з тим, приймаючи до уваги, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, розмір пені складає 272   000,00 грн. 
Враховуючи наведене, приймаючи до уваги положення ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”,  перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 272   000,00 грн.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” про сплив строку позовної давності, є безпідставними та необґрунтованими, зважаючи на наступне.
Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Колегія суддів зазначає, що Закон України “Про захист економічної конкуренції” визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Даний закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності. Названий Закон не регулює цивільно-правові відносини.
Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства. Вказані нарахування застосовані позивачем на підставі Закону України “Про захист економічної конкуренції” та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.
При цьому, чинне законодавство не містить такої підстави для відмови в позові органів Антимонопольного комітету України, як сплив строку давності на момент прийняття судом рішення у справі.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №923/175/18, від 20.03.2018 у справі №922/4706/16, від 11.11.2019 у справі №911/9/19, від 08.10.2020 у справі №909/759/19.
Також колегія суддів звертає увагу апелянту, що строки, визначені статтями 257-258 Цивільного кодексу України, продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та воєнного стану на строк дії відповідних обставин (п.п.12, 19.Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” щодо наявності форс-мажорних обставин, спричинених  військовою агресією Російської Федерації проти України та введення військового стану не приймаються апеляційним господарським судом, зважаючи на наступне.
Згідно статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Торгово-промислова палата України 28 лютого 2022 року повідомила, що на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” від 02.12.1997 № 671/97-ВР та інших документів вона засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05:30 ранку 24.02.2022 строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”. Для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин   не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку   саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи   при виконання нею конкретних договірних зобов`язань.   І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №   920/505/22).
Також, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що   сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили про те, що військова агресія Російської Федерації проти України унеможливлює сплату відповідачем штрафу та пені.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” повинно було сплатити суму штрафу до 29.01.2020, тобто в період часу, коли на території України ще не було запроваджено воєнний стан.
Стосовно доводів скаржника щодо можливості зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 Господарського кодексу України до 2000,00 грн., колегія суддів виходить з наступного.
Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За положенням частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Правовий аналіз вищевказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлення конкретного розміру зменшення за умов наявності підстав для його застосування, є дискреційним повноваженням суду, який застосовує таке зменшення – діюче законодавство не містить норми, яка б визначала конкретну формулу для визначення розміру відсотку зменшення, що зумовлює використання апеляційним судом загальних принципів, визначених, зокрема, в ст.2 Господарського процесуального кодексу України.
Матеріали справи свідчать, що в обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідачем зазначено, що підприємство знаходиться в зоні бойових дій, постійно лунають вибухи. Відсутність та постійні перебої з електропостачанням робить неможливим здійснення фінансово-господарської діяльності. Також зазначив, що стягнення в час війни штрафних санкцій призведе до повної неплатоспроможності підприємства. На підтвердження вищевказаних обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” надано наказ №7 від 25.02.2022 про зупинення роботи підприємства та його працівників та висновок Торгово-промислової палати України від 28.02.2022.
Дослідивши надані відповідачем документи та доводи клопотання про зменшення штрафних санкцій, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо залишення вищевказаного клопотання без задоволення, зважаючи на наступне:
- як вже зазначалось вище, нарахування АМК штрафу та пені здійснено на підставі Закону України “Про захист економічної конкуренції” та не пов`язано з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів;
- відповідачем не надано жодних доказів, які би свідчили про наявність скрутного фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв”;
- як вже зазначалось вище, Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” повинно було сплатити суму штрафу до 29.01.2020, тобто в період часу, коли на території України ще не було запроваджено воєнний стан.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції розглянув справу без участі відповідача, що не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.ч.5, 7 ст.6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно ч.5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Із матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” має зареєстрований кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що свідчить про можливість відповідача отримувати процесуальні документи суду в електронній формі.
Із змісту протоколу судового засідання Господарського суду Харківської області від 15.02.2023 вбачається, що судом першої інстанції оголошено перерву до 17.02.2023 об 10:30 год.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2023 повідомлено відповідача, що наступне судове засідання у справі №922/1768/22 відбудеться 17 лютого 2023 о 10:30  год. 
Вищевказана ухвала Господарського суду Харківської області була доставлена відповідачу до його Електронного кабінету того ж дня - 16.02.2023, що підтверджується довідкою місцевого господарського суду від 16.02.2023.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду зауважує, що судом першої інстанції неодноразово направлялись процесуальні документи суду в паперовій формі на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” (61035, м.Харків, вул. Каштанова, 14).
Проте, відповідач не отримував ухвали Господарського суду Харківської області з причини «адресат відсутній за вказаною адресою» та «адресат відмовився», про що свідчать наявні в матеріалах справи численні конверти із відмітками органу поштового зв`язку про причини повернення відправлення. 
Наведені вище обставини свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” не забезпечило умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог   Закону України   “Про поштовий зв`язок” та Правил надання послуг поштового зв`язку.
Крім того, наявні в матеріалах справи документи також свідчать про неможливість уповноваженої особи Господарського суду Харківської області вручити представнику відповідача телефонограми від 13.12.2022, від 19.12.2022, від 20.12.2022.
При цьому, незважаючи на неотримання ухвал суду в паперовій формі та телефонограм суду, Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” було обізнано про хід розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджується фактом подання відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань.
Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” не забезпечило явку свого представника в жодне судове засідання під час слухання справи в місцевому господарському суді. 
Із змісту апеляційної скарги не вбачається зазначення Товариством з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” жодних доводів, на які не було б надано оцінки судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Зважаючи на вищевикладене, місцевим господарським судом було вчинено всі можливі дії щодо повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” про дату та час слухання справи, а також створено умови для реалізації останнім своїх процесуальних прав.
Крім того, апеляційний господарський суд зауважує, що відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час оцінки доводів відповідача про ненаправлення матеріалів справи судом першої інстанції до Східного апеляційного господарського суду, з огляду на факт прийняття останнім ухвали від 13.02.2023, якою було відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергорезерв" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2022 у справі №922/1768/22 про повернення зустрічного позову, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з приписами ст.262 ГПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Отже підставою для направлення матеріалів справи судом першої інстанції є факт прийняття апеляційним господарським судом ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та витребування останнім матеріалів справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі №922/1768/22, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергорезерв" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2022 у справі №922/1768/22 та витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи  №922/1768/22.
Проте, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/1768/22 (оголошено 17.02.2023 об 10:53 год.), в матеріалах справи була відсутня як ухвала Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі №922/1768/22, так і жодний інший запит про витребування матеріалів справи.
Як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі №922/1768/22 була надіслана судом 17.02.2023, а оприлюднена лише 20.02.2023.
Згідно інформації із комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», ухвала Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі №922/1768/22 була підписана та направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень вже після прийняття рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/1768/22 від 17.02.2023.
Зважаючи на вищевикладене у суду першої інстанції, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, були відсутні правові підстави для направлення матеріалів справи №922/1768/22 до Східного апеляційного господарського суду.  
Інші доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2023 у справі №922/1768/22 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергорезерв” на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2023 у справі №922/1768/22 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2023 у справі №922/1768/22 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                       Е.В. Сгара

Суддя                    Р.А. Гетьман 

Суддя                    О.І. Склярук

          Повний текст постанови складено та підписано 05.07.2023 року