УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

04 вересня 2023 року
м. Київ
справа №200/1507/22
провадження №К/990/28579/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 у справі №200/1507/22 за позовом Державного підприємства «Селидіввугілля» до Державної екологічної інспекції у Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису,
у с т а н о в и в:
У 2022 році Державне підприємство «Селидіввугілля» (далі - позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної екологічної інспекції у Донецькій області (далі - відповідач), у якому просило:
-  визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки у сфері охорони навколишнього природнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів у Відокремленому підрозділі Шахта 1-3 Новогродівська Державного підприємства Селидіввугілля, результати якого оформлені актом від 28.10.2021 №136-05;
-  визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 02.11.2021 №136-05.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2023, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023, позов задоволено.
Не погодившись з прийнятими судовими рішеннями у цій справі, відповідач оскаржив їх у касаційному порядку.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Справа №200/1507/22 розглядалася судами попередніх інстанцій за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки була визнана судом першої інстанції справою незначної складності.
Згідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених КАС України.
За приписами пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, вказано, що у касаційній скарзі з поміж іншого зазначають підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України (підстав).
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України, передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1)  якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)  якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)  якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)  якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз конструкції частини четвертої статті 328 КАС України дає підстави для висновку, що зазначена норма містить дві умови, які в сукупності складають зміст категорії «підстави касаційного оскарження судових рішень».
Зміст першої з цих умов полягає в тому, що в касаційній скарзі обов`язково має зазначатися, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій оскаржених судових рішень. Ця умова має бути дотримана під час касаційного оскарження усіх судових рішень, визначених частиною першою статті 328 КАС України - рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, та постанов суду апеляційної інстанції.
Своєю чергою друга умова передбачає, що особа, яка подає касаційну скаргу, окрім зазначення неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права та (або) порушення норм процесуального права, має також навести одну з обставин, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, підставою для касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у справах, що не належать до справ незначної складності на підставі закону, є (1) зазначення фактів неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права та (або) порушення норм процесуального права, (2) й обов`язкове обґрунтуванням наявності однієї або кількох обставин, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права суди першої та (або) апеляційної інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма має застосовуватись.
У свою чергу підставою для відкриття касаційного провадження скаржник зазначає, що судами попередніх інстанції проігноровані висновки Верховного Суду сформульовані у постановах від 13.03.2018 у справі №804/1113/16, від 30.11.2018 у справі №808/1641/15, від 12.02.2019 у справі №826/630/15.
Надавши оцінку зазначеним доводам, колегія суддів зазначає таке.
Так, подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.
Тому, колегія відхиляє посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду, сформульовані у постановах від 13.03.2018 у справі №804/1113/16 (спірні правовідносини виникли внаслідок перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства), від 30.11.2018 у справі №808/1641/15 (спірні правовідносини виникли внаслідок перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні операцій з реалізації брухту металів), від 12.02.2019 у справі №826/630/15 (спірні правовідносини виникли внаслідок перевірки з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності внесення до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами).
Аналізуючи наведене, скаржником не зазначені обґрунтовані підстави для відкриття касаційного провадження визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а)  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в)  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г)  суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Проте, скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Водночас за правилом частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Беручи до уваги те, що касаційна скарга подана без дотримання вимог, встановлених КАС України, таку треба залишити без руху на підставі частини другої, третьої статті 332 КАС України та надати скаржникові десятиденний строк з дня вручення йому ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків, а саме:
-  подати уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження згідно до частини четвертої та пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України з відповідним обґрунтуванням.
Керуючись ст. 169, 329, 332 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1.  Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 у справі №200/1507/22 залишити без руху.
2.  Надати скаржникові - Державній екологічній інспекції у Донецькій області строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали.
3.  Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у частині зазначення підстав касаційного оскарження встановлених частиною четвертою статті 328 КАС України, касаційну скаргу буде повернуто, а у разі незазначення випадків встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження за поданою скаргою буде відмовлено.
4.  Копію ухвали надіслати скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров
Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук
Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб