ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1745/23 Справа № 186/419/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С. С. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 серпня 2023 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю:

       - секретаря судового засідання — Антоненко Д.О.,

       - захисника — Хорошилова І.С.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокоенференції в залі суду апеляційну скаргу захисника Хорошилова Івана Сергійовича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

       У постанові суду зазначено, що 20 березня 2023 року в 00 год. 43 хв., ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Peugeot» р/н НОМЕР_1 , по вулиці Шахтарської Слави, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя, нестійка хода). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння зі згоди водія, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконне та необґрунтоване.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом було безпідставно вказано, що за змістом ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці, яким є ОСОБА_1 , несуть відповідальність на загальних підстав, оскільки вказане посилання вказує на норми матеріального права, яке визначає відповідальність, а порядок проведення огляду є способом отримання доказів та є вимогою процесуального права, яке закріплено в КУпАП та визначає порядок отримання доказів, які в даному випадку отримані неналежною особою та в порядку, який не передбачає законом. Таким чином, сторона захисту стверджує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння повинен був бути проведений в порядку, визначеному приписами ст.266-1 КУпАП.
Крім того, зазначає, що при ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції взагалі не звернув уваги на відмінність ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та рапорті, а також на відсутність доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому, вважає, що відеозапис з назвою “WhatsApp Video 2023-03-20 at 08.47.55” не може бути визнаний належним доказом, так які він був знятий на невідомий носій, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026 (далі - Інструкція). Окрім цього, всупереч вимог вищевказаної Інструкції інший відеозапис здійснювався на нагрудну боді-камеру, а не на портативний відеореєстратор, який обліковується з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.
Водночас вказує, що в порушення вимог ст.260 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом №1395 від 07.11.2015 року працівниками поліції не було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія та відсторонено від керування.
Разом з цим, наголошує, що в матеріалах справи також відсутні відомості про те, що працівники поліції висували ОСОБА_1 пропозицію на проходження огляду в закладі охорони здоров`я та забезпечили проведення такого в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи направлення на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
Також сторона захисту вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення, яка характеризується саме керуванням в стані сп`яніння, а не керуванням з ознаками сп`яніння. Крім цього, не зазначено й обов`язкової ознаки об`єктивної сторони, а саме місце вчинення адміністративного правопорушення, а лише вказано м. Першотравенськ, без зазначення району та області.
Поміж тим, апелянт вказує, що хоча місцевий суд і погодився, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння є неналежним доказом у справі, однак і без належності інших доказів, які б вказували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, все ж таки визнав його винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Хорошилов І.С. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився у зв`язку з перебуванням на військовій службі, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

       Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
       Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

       Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №447142 від 20 березня 2023 року та відеозапис з боді-камер поліцейського.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №447142 від 20.03.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 20.03.2023 року о 00:43 год. в м. Першотравенськ по вул. Шахтарської Слави водій ОСОБА_1 керував зазначеним т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено “згідно ст.63 Конституції України відмовився надавати пояснення”. Крім того, зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозаписи, які містяться у 2 файлах на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (а.с.5).

       Так, з відеофайлу “0000000_000000_20230320004419_0018» з боді-камери працівників патрульної поліції, тривалістю 00:00:00 – 00:12:43, вбачається, що 20.03.2023 року о 00:44 год. водій транспортного засобу “Peugeot” ОСОБА_1 повідомляє працівникам патрульної поліції, що він тільки виїхав з парковки, знає про комендантську годину, є військовослужбовцем та в нього сьогодні мала зламатися машина, після чого надав для перевірки поліцейським свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення подія та посвідчення учасника бойових дій. В ході подальшої розмови працівниками поліції було виявлено, що із салону автомобіля пахне спиртними напоями, на що водій спочатку відповів, що то від дівчини пасажира, яку він щойно забрав із бару, а сам він “начебто адекватний”. Після чого, поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест за допомогою газоаналізатору Драгер, на що він не погодився та вказав, що якщо чесно, то не готовий, оскільки випив пива в барі. Далі, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що згідно ст.40 ЗУ “Про Національну поліцію” проводиться відеофіксація та запропонував вже пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відповів, що згоден, але його завтра знімуть із завдання по роботі.
Потім, поліцейськими ще два рази було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер, при цьому роз`яснено, що він може погодитися або відмовитися від проходження огляду, та у разі якщо тест покаже, що він тверезий, то він зможе поїхати далі, на що останній відповів, що не може сказати, що він тверезий, оскільки випив пива та проходити тест на газоаналізатор Драгер не буде, оскільки усвідомлює, що він покаже проміле та тоді військова частина не надасть дозволу для його поїздки до м. Запоріжжя. На вказану відповідь, поліцейськими було роз`яснено водію, що за відмову від проходження огляду також передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП та відносно нього буде складено адміністративний протокол, на що ОСОБА_1 відповів, що знає, що таке ст.130 КУпАП. Після чого, поліцейськими було повідомлено водію, що його відсторонено від керування транспортним засобом та запропоновано знайти тверезого водія, на що він погодився.
Отже зазначені на вказаному відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження апелянта про те, що працівниками патрульної поліції було порушено встановлений Інструкцією порядок направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його не було відсторонено від керування транспортним засобом.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність доказів на підтвердження факту його керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту стосовно того, що відеозапис із назвою “WhatsApp Video 2023-03-20 at 08.47.55”, який міститься на DVD-R диску (а.с.5) не є належним та допустимим доказом у розумінні 251 КУпАП, оскільки на ньому неможливо відтворити звук та встановити за допомогою якого технічного засобу (мобільного телефону, відеореєстратору чи боді-камери) його було знято.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини  ОСОБА_1  у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ч.3 ст.266 КУпАП через відсутність направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, з огляду на наступне.
За приписами частини 3 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.
При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання апеляційного суду, має місце виключно у разі:
- відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
- його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.
Оскільки надані суду матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому у працівників патрульної поліції не було жодних підстав для оформлення направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
       Водночас, апеляційний суд вважає неспроможними твердження сторони захисту, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не відповідає складу (зокрема об`єктивній стороні) правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП, так як в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані сп`яніння, оскільки відмова особи від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.        
       Крім того, не заслуговують на увагу апеляційного суду й посилання апелянта на те, що огляд  ОСОБА_1  був проведений неналежним суб`єктом, що порушує вимоги ст.266-1 КУпАП, оскільки вони були предметом перевірки суду першої інстанції, який вірно зазначив, що норми вказаної статті стосуються огляду на стан сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, або щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, тобто за наявності ознак складу військових адміністративних правопорушень. Таким чином, оскільки з матеріалів справи та відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗСУ та на час зупинки транспортного засобу виконував обов`язки військової служби, що виключає застосування вказаної норми як спеціальної, а тому при огляді його на стан сп`яніння був застосований загальний порядок, визначений ст.266 КУпАП та відповідними нормативними актами.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, захисник оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Хорошилова І.С. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Хорошилова Івана Сергійовича - залишити без задоволення, а постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО