ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 688/1313/23
Провадження № 33/4820/281/23
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Смірнова В.В., за участю секретаря судового засідання – Цимбалістої В.І., Антала Є.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Приходченко О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілої Стешіної Т.М., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Приходченко О.О., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , вид. 02 липня 2009 року), уродженку м. Лисичанськ Луганської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, вдови, не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину,
було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень,- 

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2023 рокуОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2023 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство - умисні дії психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме: ображала її нецензурними словами, словесно погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 . Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Приходченко О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю рішення суду фактичним обставинам справи, відсутністю об`єктивного врахування норм законодавства.
Також вказувала, щовину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП посадова особа під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що ліг в основу винесення рішення по справі жодними доказами не обґрунтувала.
Крім того, зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що доказами покладеними в основу рішення по справі окрім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, є показання потерпілої - ОСОБА_2 та свідка - ОСОБА_3 .
За вказаних обставин просила скасувати постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, захисника, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілої, представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені апелянтом, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Обґрунтовуючи свій висновок про наявність домашнього насильства, суд посилався на наявні у матеріалах справи докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №961961 від 27 березня 2023 року зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 26 лютого 2023 року; дані протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.03.2023 року.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, заявою ОСОБА_2 , яка вказала, що її донька, ОСОБА_1 , вчинила домашнє насильство - умисні дії психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурними словами, словесно погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за що і повинна нести адміністративну відповідальність
Однак, з висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, погодитись неможливо, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.
Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1  була заява її матері ОСОБА_2 .
Так, у заяві ОСОБА_2 на ім`я ст. ДОП Шепетівського РУП Тернавського В.В. остання вказала, що 26 лютого 2023 року близько 16 год. 00 хв. В АДРЕСА_2 , донька ОСОБА_1 ображала нецензурними словами, словесно погрожувала фізичною розправою, виганяла з дому; зазначила, що донька обмежує її спілкування з іншими людьми для того, щоб досягти повної залежності від неї, створила нестерпні умови проживання.
В суді першої і другої інстанції потерпіла ОСОБА_2 суду показала, що проживала у власному будинку АДРЕСА_1 разом з донькою та внучкою. 24 лютого 2026 року донька нацькувала на неї собаку та вигнала з дому, внаслідок чого вона проживає в іншому будинку. 26 лютого 2023 року до неї прийшла ОСОБА_3 , яку вона попросила допомогти їй віднести білизну у будинок, з якого її вигнала донька, щоб випрати у пральній машині. Вони зайшли в будинок, ОСОБА_3 протерла взуття, однак ОСОБА_1 стала кричати та виганяти їх з будинку. При цьому ображала її, висловлюючись: «ти чого сюди прийшла, тобі що мало було собаки, ти тут ніхто, тут нічого твого немає». Також обзивала її нецензурними словами. Вона розхвилювалася, бо її ображало таке ставлення доньки, а також те, що донька вигнала її з власного будинку. 
Свідок ОСОБА_3 підтвердила в суді першої інстанції показання ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 в суді першої і другої інстанції показала, що у вказаний час та день, між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно відбувся конфлікт, а саме: близько 17.00 години, 26.02.2023 вона разом із малолітньою донькою - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також другом родини - ОСОБА_5 перебували за місцем мешкання - АДРЕСА_1 . В цей час, до будинку увійшли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому вони були агресивно налаштовані та повідомили, що зараз будуть пити чай, при цьому, ОСОБА_3 зайшовши до будинку, навіть не зняла взуття, яке було брудне, адже на вулиці у той день були опади. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пили на кухні чай, з метою уникнення конфлікту та збереження психічного здоров`я дитини, ними було прийнято рішення припинити чаювання та перейти до іншої кімнати на другому поверсі будинку. Після цього, ОСОБА_1 спустилася до кухні та попросила ОСОБА_3 зняти взуття, адже у будинку чисто і живе малолітня дитина, яка ходить по будинку босою, як і зараз. ОСОБА_3 агресивно реагувала на прохання ОСОБА_1 , яка висловлювала їх спокійно, без жодних образ чи нецензурних слів на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Через деякий час з кімнати вибігла малолітня ОСОБА_4 та почала просити ОСОБА_6 не ображати маму та зняти взуття. ОСОБА_1 , при цьому, жодних нецензурних слів, погроз фізичної розправи, погроз виселення з будинку до ОСОБА_2 не застосовувала та не висловлювала. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду підтвердив наявність конфлікту між ОСОБА_1 и ОСОБА_2 , але не підтвердив дії ОСОБА_1 , які ставляться їй в провину.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.
З огляду на те, що суд розглядає справу лише в межах складеного відносно ОСОБА_1 протоколу серії ВАБ № 961961 від 27.03.2023 року, встановленню та перевірці підлягали саме обставини, викладені у диспозиції протоколу, а саме, що ОСОБА_1 образила свою матір нецензурною лайкою, погрожувала їй фізичною розправою і ці дії завдали чи могли завдати шкоди її психічному здоров`ю.
Отже, особа, яка складала протокол, повинна була визначитись, дії ОСОБА_1 або завдали шкоди психічному здоров`ю, або могли завдати таку шкоду.
Таким чином, долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими між собою в тому числі показаннями свідків, а також з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 ображала ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, що завдало чи могло завдати останній шкоди психічному здоров`ю, погрожувала фізичною розправою.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26.02.2023 дійсно виник словесний конфлікт, викликаний в тому числі і майновими спорами, про що свідчить і наявний відеозапис. 
В подальшому, те, що конфлікт між ОСОБА_2 з її донькою ОСОБА_1 супроводжувався написанням заяви ОСОБА_2 , автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства психологічного характеру.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
За встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
З огляду на викладене та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Приходченка О.О., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2023 року стосовно ОСОБА_1 – скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №961961 від 27 березня 2023 року, закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                 Вікторія СМІРНОВА