П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/2510/22	

Головуючий І інстанції: Гордієнко Т.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту судового рішення - 08.08.2022р.) у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною, -
В С Т А Н О В И В:
23.02.2022р.  ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Южноукраїнської міської ради, в якому просила суд: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача та стягнути невиплачені кошти у розмірі - 89423,30 грн.;
- стягнути з відповідача суму середньої заробітної плати за час затримки розрахунку у розмірі - 31332,21 грн.
- стягнути з відповідача на її користь суму по перерахунку середнього заробітку в період підвищення посадових окладів з 12.06.2020р. по 09.12.2020р. відповідно до чинного законодавства на період до 09.12.2020р. відповідно до п.10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100) та суму премії за 2020р. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Департаментом інфраструктури міського господарства позивачу неправильно нарахована і виплачена заробітна плата, оплата по листках непрацездатності, премії, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, перерахунок виплати на оздоровлення в липні 2021р. Зокрема, відповідачем невірно здійснено нарахування суми заробітної плати, оскільки при попередньому розрахунку брались суми заробітної плати позивача за період днів відсторонення позивача від посади з нульовим нарахуванням, що тягне за собою порушення її прав. Окрім того, відповідачу необхідно зробити перерахунок сум з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021р.у справі №400/4353/20, відповідно до якої з Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради було стягнуто середній заробіток за час відсторонення від посади за період з 29.05.2020р. по 25.01.2021р.
Ухвалами суду 1-ї інстанції від 18.03.2022р. відкрито провадження у справі, а від 28.06.2022р. - вирішено проводити розгляд справи в порядку письмового провадження без призначення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов  ОСОБА_1 - задоволено. Стягнуто з Южноукраїнської міської ради на користь ОСОБА_2 суму несплачених коштів - 79047,47 грн., а також суму середньої заробітної плати за час затримки розрахунку заробітної плати - 31332,21 грн. Стягнуто з Южноукраїнської міської ради на користь позивача судовий збір в сумі - 1811,33 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 30.01.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2022р. та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
24.02.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2023р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
29.03.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Позивач -  ОСОБА_1 24.01.2020р. була призначена на посаду директора Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради.
28.05.2020р. Южноукраїнським міським головою було видано розпорядження за №120-г «Про проведення службового розслідування з відстороненням від здійснення повноважень за посадою», яким позивача було відсторонено від здійснення повноважень за посадою зі збереженням заробітної плати в межах фонду оплати праці наступних посадових осіб департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради.
21.01.2021р. Южноукраїнським міським головою було прийнято розпорядження №17-р«Про припинення проведення службових розслідувань», за яким припинено службові розслідування, що проводились відповідно до розпоряджень від 28.05.2020р. №120-р «Про проведення службового розслідування з відстороненням від здійснення повноважень за посадою» та від 29.05.2020р. №123-р «Про проведення службового розслідування».
25.01.2021р. Южноукраїнським міським головою було прийнято розпорядження №22-р «Про визначення робочого місця та закріплення функціональних обов`язків керівної ланки Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради, яким позивачу визначено робоче місце в кабінеті №85, за адресою: вул. Дружби Народів, 23 (АВБ), м.Южноукраїнськ
26.01.2021р. позивач приступила до виконання посадових обов`язків, а службове розслідування припинено.
Згідно з розпорядженням Южноукраїнського міського голови від 02.08.2021р. за №358/06-08, позивача було звільнено з посади директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з 03.08.2021р.
Позивач зазначає, що їй взагалі не оплачено листок непрацездатності АДМ №929345 за період з 07.09.2020р. по 11.09.2020р., а тому розрахувала суму заборгованості за період непрацездатності в сумі 4875,83 грн., з розрахунку - 975,17 грн. середньоденна заробітна плата.
По листку непрацездатності АДШ №545379 з 02.02.2021р. по 10.02.2021р. - 9 днів позивачу виплачено 4077,48 грн. з розрахунку середньоденної зарплати 453,09 грн., а позивач розраховує з суми 975,09 грн., що складає 8775,80грн., а тому сума недоплати складає - 4698,32 грн.
По листках непрацездатності АДЧ №275709 з 11.03.2021р. по 23.03.2021р. та АДЛ №074742 з 24.03.2021р. по 19.04.2021р. - 40 днів позивачу виплачено 12349,68 грн. з розрахунку середньоденної зарплати 308,74 грн., а позивач розраховує з суми 869,87 грн. середньоденної зарплати., що складає 34794,64 грн., а тому сума недоплати складає - 22444,96 грн.
По листку непрацездатності АДЛ №075381 з 24.05.2021р. по 28.05.2021р. - 5 днів позивачу виплачено 1547,79 грн. з розрахунку середньоденної зарплати 309,56 грн., а позивач розраховує з суми 1001,65 грн., що складає 5008,23 грн., а тому сума недоплати складає - 3460,44 грн.
За період відпустки з 17.02.2021р. по 02.03.2021р - 14 днів позивачу виплачено 5407,83 грн., з урахуванням середньоденної заробітної плати 386,27 грн., а необхідно 12343,81 грн., з урахуванням суми середньоденної зарплати 881,70 грн., а тому сума недоплати складає - 6935,98 грн.
За період відпустки з 01.05.2021р. по 13.05.2021р. - 10 днів позивачу виплачено 2927,02 грн., з урахуванням середньоденної заробітної плати 292,70 грн., а необхідно 8552,05 грн., з урахуванням суми середньоденної зарплати 855,20 грн., а тому сума недоплати складає - 5626,03грн.
За період відпустки з 24.06.2021р. по 01.07.2021р. - 7 днів позивачу виплачено 1770,57 грн., з урахуванням середньоденної заробітної плати 252,94 грн., а необхідно 6007,63 грн., з урахуванням суми середньоденної зарплати 858,23 грн., а тому сума недоплати складає - 4237,06 грн.
За період відпустки з 14.07.2021р. по 30.07.2021р. - 17 днів позивачу виплачено 4826,35 грн., з урахуванням середньоденної заробітної плати 283,90 грн., а необхідно 14503,70 грн., з урахуванням суми середньоденної зарплати 853,16 грн., а тому сума недоплати складає 9677,35 грн.
Сума грошової компенсації за невикористані дні щорічної, а також додаткової відпустки - 17 календарних днів виплачено 5238,61 грн., з урахуванням середньоденної заробітної плати 308,15 грн., а необхідно 15406,76 грн., з урахуванням суми середньоденної зарплати 908,28 грн., а тому сума недоплати складає - 10168,16 грн.
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в лютому 2021р. виплачено 17149,89 грн. а необхідно 23261,52 грн., а тому сума недоплати складає - 6111,63 грн.
Виплата на оздоровлення в липні 2021р. склала 17572,98 грн., а повинно 23261,52 грн., а тому сума недоплати складає - 5688,54 грн.
02.10.2020р  ОСОБА_3 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії.
27.07.2021р. постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №400/4353/20 стягнуто з Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради на користь  ОСОБА_3 середній заробіток за час відсторонення від здійснення повноважень за посадою на період проведення службового розслідування за період з 29.05.2020р. по 25.01.2021р. в сумі - 190487,55 грн.
Позивач, вважаючи, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, у даному випадку, виходив з наведеної в адміністративному позові позиції позивача щодо стягнення з Южноукраїнської міської ради суми несплачених коштів у загальному розмірі - 79047,47 грн. та суми середньої заробітної плати за час затримки розрахунку заробітної плати - 31332,21 грн. При цьому, зважаючи на те, що обов`язок нараховувати та сплачувати заробітну плату покладається на роботодавця, яким в цих правовідносинах є Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Южноукраїнської міської ради задоволенню не підлягають. 
Разом із тим, з доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідач - Южноукраїнська міська рада не заперечує та не спростовує наведену позицію суду попередньої інстанції, однак зазначає, що належним відповідачем у даній справі є саме Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради. 
Також, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги наголошує, що він не отримував копій позовної заяви (з додатками) та ухвали про відкриття провадження, йому було невідомо про розгляд даної справи, у зв`язку із чим останній був позбавлений можливості висловити дану позицію у суді 1-ї інстанції. 
Судова колегія погоджується з такими доводами апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається із матеріалів цієї справи та не оспорюється сторонами,  ОСОБА_1 була 24.01.2020р. призначена на посаду директора Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради.
27.07.2021р. постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №400/4353/20 стягнуто з Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради на користь  ОСОБА_3 середній заробіток за час відсторонення від здійснення повноважень за посадою на період проведення службового розслідування за період з 29.05.2020р. по 25.01.2021р. в сумі - 190487,55 грн.
Цією ж постановою суд апеляційної інстанції встановив, що роботодавцем  ОСОБА_1 є саме Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради.
Обґрунтовуючи ж свої заперечення щодо цієї апеляційної скарги, позивач у відзиві зазначила про те, що 18.03.2021р. Южноукраїнська міська рада (10 сесія 8 скликання) прийняла рішення №257, яким, зокрема, утворила комісію з реорганізації юридичної особи - Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради та затвердити її склад (додаток 1).
У подальшому, рішенням Южноукраїнської міської ради від 23.06.2021р. за №495 визначено місцезнаходження Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради: вул. Дружби Народів, 23, каб.85, м. Южноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область, Україна.
29.09.2021р. рішенням Южноукраїнської міської ради №522 було вирішено припинити шляхом ліквідації юридичну особу - Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради з дотриманням законодавства України про працю та вимог ГК України з 11.10.2021р. Окрім того, призначено ліквідаційну комісію Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради та затверджено її склад (додаток 1). 
Згідно з Додатком до рішення Южноукраїнської міської ради від 29.09.2021р. за №522, головою ліквідаційної комісії Департаменту інфраструктури міського господарства призначено Першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - Майбороду О.А.
Таким чином, зважаючи на те, що станом на дату подання позовної заяви до суду 1-ї інстанції Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради знаходився в процесі ліквідації, а звернення позивача до голови ліквідаційної комісії залишилися без відповіді, остання звернулася до суду за захистом своїх прав саме до Южноукраїнської міської ради, як її належного (фактичного) роботодавця.
Так, у відповідності до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як Южноукраїнська міська рада, так і Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради зареєстровані як самостійні юридичні особи. Останні наділяються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і, як наслідок, несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до Закону.
Стаття 6 Конституції України визначає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах  її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органи місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією, цим          та іншими законами. Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі                  її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади (ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування»).
Як уже було зазначено судовою колегією, Южноукраїнська міська рада (код ЄДРПОУ: 33850880) і Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради (код ЄДРПОУ: 25936659) беззаперечно є різними та самостійними юридичними особами - організаціями, суб`єктами права, які наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатністю від власного імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов`язки та самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у суді.
А тому, як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, обов`язок нараховувати і сплачувати заробітну плату  ОСОБА_1 покладається на роботодавця, яким в цих правовідносинах є саме Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради.
Викладене жодним чином не спростоване та не уточнено позивачем і в апеляційній скарзі.
У світлі доводів учасників справи та наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід відносно переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право цілком відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, однак за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 13.03.2019р. у справі №524/4478/17 та від 20.02.2019р. у справі №826/16659/15.
Таким чином, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Наведені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі №2а-23895/09/1270.
У такому випадку відбувається вибуття певного суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
Разом із тим, необхідно виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва:     1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичним (компетенційним) адміністративним (публічним) правонаступництвом - є врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок: ліквідації органу або ж посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальним адміністративним (публічним) правонаступництвом - є унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді 1-ї, апеляційної та касаційної інстанції (окрім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити у судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено те, що орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суду слід залучити до участі у справі їх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач залучається інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого передані (або належать) функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Тобто, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення саме факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого із публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.
З огляду на вищевикладене, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.
Як встановлено колегією суддів, 02.12.2022р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про рішення засновників (учасників) щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації. Наразі, Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради перебуває в стані припинення (1005251100029000131).
Проте, запис про припинення зазначеної юридичної особи - суб`єкта владних повноважень в Єдиному державному реєстрі на час вирішення судом даного спору по суті був відсутній.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що спір у даній адміністративній справі фактично виник у відносинах публічної служби та стосувався заборгованості по заробітній платі  ОСОБА_1 та, як наслідок, стягнення середньої заробітної плати (з роботодавця) за весь час затримки розрахунку. Тобто, обов`язок безпосереднього роботодавця позивача - Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради взагалі не стосується його публічно-владних функцій. У такому випадку, заміна Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради мала б місце виключно у випадку фактичного його вибуття внаслідок припинення.
Наведене цілком узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.02.2021р. у справі №826/9815/18.
За змістом ч.ч.1,5 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) чи ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Отже, враховуючи, що адміністративний позов жодним чином не стосувався публічно-владних функцій Южноукраїнської міської ради, і на момент вирішення спору не був внесений запис про припинення Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради, висновок суду 1-ї інстанції про те, що належним відповідачем за заявленими позовними вимогами у справі має бути визначено саме Южноукраїнської міської ради є помилковими та безпідставними. 
У свою чергу, Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді справи як співвідповідач судом першої інстанції залучений не був, а заміну неналежного відповідача судом проведено також не було.
Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - Южноукраїнської міської ради, тоді як належним відповідачем у справі є Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради, тобто відповідний орган, який зобов`язаний здійснювати виплату позивачу заробітної плати.
Окрім того, колегія суддів вказує, що відповідно до ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Визначення кола відповідачів, предмета, а також підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості поданого позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Разом із тим, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі такої необхідності.
З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна ж відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
До того ж, подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2020р. у справі №742/2298/17.
Суд першої інстанції наведених вимог процесуального закону не дотримався та, вирішуючи спір про стягнення з Южноукраїнської міської ради відповідних сум, дійшов вірного висновку про те, що обов`язок нараховувати та сплачувати заробітну плату покладається саме на роботодавця  ОСОБА_1 - Департамент інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради (належного відповідача у справі), однак не вирішив питання про залучення його до участі у справі як належного відповідача чи співвідповідача.
При цьому, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо вирішення питань про залучення належного відповідача та/або співвідповідача у даній справі. Відтак, на вказаній стадії колегія суддів позбавлена процесуальної можливості усунути виявлені недоліки при розгляді справи в суді першої інстанції. Також, колегією суддів враховано, що суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання відносно залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову до вказаного відповідача.
Аналогічний висновок відносно застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 28.11.2019р. у справі №826/12172/18 та від 18.06.2020р. у справі №824/245/19-а, який має бути врахований судом.
З огляду на викладені обставини та з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що судом першої інстанції розглянуто справу за позовом, що заявлений до неналежного відповідача, та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції встановленої процесуальним законом можливості замінити його належним відповідачем, судова колегія доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 слід відмовити.
Отже, доводи апеляційної скарги є суттєвими та свідчать про невірне застосування судом 1-ї інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів зважає, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідними позовними вимогами до Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради.
Водночас, зі змісту поданої апеляційної скарги також слідує і те, що апелянт заперечує факт отримання ним процесуальних документів (ухвали про відкриття провадження у справі), що позбавило його можливості здійснювати захист своїх прав та інтересів у судовому процесі, зокрема, звернути увагу суду на те, що позовні вимоги були заявлені позивачем до нього, як до неналежного відповідача.
Тобто, першочерговою обставиною у розрізі наведених вище доводів відповідача (апелянта) є беззаперечне встановлення та з`ясування судом факту вручення відповідачу ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, а також копій позовної заяви з додатками.
Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Згідно з ч.1 ст.44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Як передбачено ч.1 ст.11 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або ж обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.        
Норми КАС України встановлюють для судів певну процедуру надсилання процесуальних документів учасникам судового процесу, необхідність їх виклику та заслуховування у судовому засіданні.
Статтею 174 КАС України регламентовано, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.251 цього Кодексу. 
При цьому, з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи одночасно надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Таким чином, передумовою для розгляду справи судом є, серед іншого, належне направлення учасникам справи ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви. Належність означає інформування учасників судової справи у спосіб та за формою, що передбачена процесуальним законодавством. 
Як уже встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 18.03.2022р. було прийнято позовну заяву  ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 28.06.2022р. вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою, відповідачу запропоновано протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.
Копії позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, скеровані на електронну адресу відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно із списком розсилки поштової кореспонденції від 28.06.2022р. №10232.
Водночас, варто зазначити про те, що підсистеми «Електронний кабінет», «Електронний суд»     та підсистема відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) офіційно розпочали своє функціонування з 05.10.2021р.
За правилами пп.15.1 та 15.15 п.15 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, до      дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Суд вручає судові рішення в паперовій формі.
У відповідності до п.16 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, до дня реєстрації суб`єкта владних повноважень в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання ним офіційної електронної адреси надсилання судом суб`єкту владних повноважень текстів повісток, копій судових рішень здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Правила ж спрямування копій судових рішень було визначено у ст.167 КАС України (в редакції КАС України до 15.12.2017р.), а саме із урахуванням специфіки постановлення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, надсилання судового рішення здійснювалося безпосередньо рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У свою чергу, порядок вручення учасникам справи судового рішення визначається ст.251 КАС України, за змістом ч.5 якої, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі                 у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.
Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч.11 ст.251 КАС України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції доходить переконливого висновку про те, що надіслання апелянту копії ухвал від 18.03.2022р. та від 28.06.2022р. про відкриття провадження у справі, а також копій позовної заяви з додатками відбулося не у спосіб, встановлений процесуальним законом.
Матеріали даної справи не містять доказів направлення апелянту вищевказаних документів в паперовій формі поштовим відправленням. 
Отже, суд першої інстанції достовірно не встановив факт отримання відповідачем копії ухвал від 18.03.2022р. та від 28.06.2022р. про відкриття спрощеного позовного провадження, а також копій позовної заяви з додатками. Направивши ці документи на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд 1-ї інстанції не зміг забезпечити її вручення відповідачу.
Разом із тим, матеріалами даної справи не містять заяв (клопотань) відповідача про надіслання копії процесуальних документів на електрону адресу: yuzhvk@gmail.com.
У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Статтею 6 Конвенції кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право     на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, а тому особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.
Відповідно практики Європейського суду з прав людини загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23.06.1993р., п.63, Серія А, №262), вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (рішення у справі «Діліпак та Каракайя проти Туреччини» (Dilipak and Karakaya v. Turkey), заяви №7942/05 та №24838/05, п.77, від 04.03.2014р.). 
Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення у справах «Авотіньш проти Латвії», заява №17502/07, п.119, ЄСПЛ 2016, та «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27.10.1993р., п.33, Серія А №274). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження із цього приводу. Так, під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява №30428/96, п.п.17 та 18, від 06.02.2001р.).
На національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або ж інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia), заява №2430/06 та інші, п.36, від 31.05.2016р.). У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, п.70, від 21.05.2015р., із подальшими посиланнями).
Звідси, розгляд справи судом без здійснення спроб дізнатись, чи була позовна заява та інші процесуальні документи вручені сторонам або чи були останні повідомлені про наявний позов будь-яким іншим чином, фактично позбавить останніх можливості надати зауваження стосовно поданого позову та призведе до невиконання судом свого зобов`язання відносно дотримання закріпленого у ст.6 Конвенції принципу рівності сторін.
Із урахуванням наведеного, обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд є реалізацією однією із основних засад адміністративного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) адміністративного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Наведені висновки в повній мірі стосуються й такої форми адміністративного судочинства як розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Вищевикладене унеможливило участь відповідача у справі в суді 1-ї інстанції, поданням ним відзиву, пояснень, тощо. 
А тому, колегія суддів вважає доводи відповідача в цій частині обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного процесуального законодавства.
Що ж стосується доводів позивача про відсутність у представника Южноукраїнської міської ради - адвоката Борисенка О.В. жодних правових підстав на здійснення представництва інтересів відповідача у суді, зокрема, і на подання апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції, з огляду на наявність у матеріалах справи договору від 21.06.2022р. за №84 про надання послуг юридичного консультування та правової допомоги та ордера на надання правничої (правової) допомоги, виданого на його підставі, вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За правилами ч.3 ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи той факт, що оскаржуване рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2022р. ухвалено в порядку письмового провадження без належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі та неотримання останнім ухвали про відкриття провадження і копії позовної заяви, чим відповідач, зокрема, обґрунтовує свою апеляційну скаргу, а також розгляду справи по суті без залучення до такого розгляду належного відповідача, колегія суддів дійшла висновку про наявність безумовних підстав, передбачених ст.317 КАС України, для скасування цього рішення та ухвалення нового - про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Южноукраїнської міської ради Миколаївської області - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року - скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 18.08.2023р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова 

                                                                                                                   В.О. Скрипченко