ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6443/23 Справа № 200/6617/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов І.А. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        
головуючої судді Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
       за участю секретаря судового засідання: Керімової – Бандюкової Л.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на повторне заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2022 року у справі №200/6617/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Кондрашов І.А.) , -

В С Т А Н О В И В:

       У квітні 2015 року позивач – Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
       В обгрунтування позовних вимог Банк зазначив, що між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNL0AE00006890 від 01.08.2007 року. Згідно кредитного договору позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 24159 доларів США 86 центів терміном до 01.08.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, комісію, а також інші витрати за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.
       Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем станом на 20.03.2015 року у розмірі 86408 доларів США 41 центів, яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 19668 доларів США 12 центів; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20741 доларів США 18 центів; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1318 доларів США 98 центів; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, у розмірі 44680 доларів США 13 центів.
       На підставі наведеного позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 86408 доларів США 41 центів, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 2003811, 03 грн. та судові витрати.
       Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 86408 доларів США 41 центів, яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 19668 доларів США 12 центів; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20741 доларів США 18 центів; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1318 доларів США 98 центів; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, у розмірі 44680 доларів США 13 центів, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 2003811, 03 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
       Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав заяву про його перегляд.
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року скасовано, справу було призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
       Повторним заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2022 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
       Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 2849, 88 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 66088 грн 71 коп, заборгованість за відсотками у розмірі 11497, 68 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає складає 266631 грн 19 коп, усього 14347, 56 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 332719 грн 91 коп.
       Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 606 грн. 56 коп.
       В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
       Не погодившись з таким рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повторне заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 27521,02 доларів США та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку. В частині вирішення інших позовних вимог рішення суду залишити без змін та змінити в частині розподілу судових витрат. 
       Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права. 
       Апелянт зауважує про свою незгоду зі зменшенням суми заборгованості відповідача за тілом кредиту, оскільки суд першої інстанції без належних правових підстав фактично змінив черговість погашення боргу, проігнорувавши той факт, що кошти, які надходили на погашення боргу, зараховувалися згідно зі встановленою договором черговістю, у тому числі, на погашення відсотків, пені, комісії та тіла кредиту.
       Також помилковим, на думку апелянта, є висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні зі ОСОБА_1 на користь Банку комісії (винагороди), оскільки це передбачено кредитним договором, укладеним між сторонами — умови кредитного договору щодо сплати винагороди за надання фінансового інструменту є дійсними та підлягають виконанню. При цьому судом першої інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду з цього питання.
       Крім того, в апеляційній скарзі зазначено про безпідставну відмову суду у стягненні з відповідача пені, оскільки відповідачем заява про застосування строку позовної давності не подавалася. Натомість, матеріалами справи встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та умовами кредитного договору передбачено нарахування пені за порушення його виконання.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2023 року справу витребувано з суду першої інстанції.
       28 червня 2023 року цивільна справа № 200/6617/15-ц надійшла до Дніпровського апеляційного суду.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2023 року поновлено АТ КБ «Приватбанк» строк на апеляційне оскарження повторного заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2022 року, відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
       29 червня 2023 року сторонам у справі направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження.
        Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 14.50 год. 23 серпня 2023 року.
       В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23 серпня 2023 року представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 180).
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 181).
Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Прядка Т.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.        
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Із матеріалів справи вбачається, що 01.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNL0AE00006890, відповідно до умов якого АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 24159 доларів США, 86 центів для придбання транспортного засобу.
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань відповідачем передано в заставу транспортний засіб – автомобіль марки Honda, модель Accord, 2004 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 .
На виконання умов кредитного договору, позивачем було видано ОСОБА_1 готівкою у касі кредитні кошти у розмірі 22500 доларів США, 00 центів. Також Банком було надано відповідачу 1314 доларів США 32 цента – для страхування автомобіля, 6,81 доларів США – реєстрація в Державному реєстрі, 113,74 доларів США – за договором особистого страхування.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу у користування кредитні кошти у розмірі 24159 доларів США, 86 центів.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем. Так, згідно розрахунку заборгованості станом на 20.03.2015 року, заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» складає 86 408 доларів США, 41 центів. Структура заборгованості: поточне тіло кредиту 19668 доларів США 12 центів; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 20741 доларів США 18 центів; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1318 доларів США 98 центів; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, у розмірі 44680 доларів США 13 центів.
Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції послався на те, що з виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.08.2007 року по 20.09.2022 року видно, що відповідачем було здійснено часткове погашення кредитної заборгованості усього на суму 21309 доларів США 98 центів. ОСОБА_1 проводив погашення заборгованості у касу банку переважно платежами по 574 доларів США. Крім того, Українським фінансовим агентством «Верус» здійснено погашення зобов`язань по кредитному договору у розмірі 4192, 74 та 4157, 43 доларів США відповідно.
Отже, розрахунок заборгованості в частині обчислення розміру поточного тіла кредиту, судом визнається необґрунтованим, оскільки за період з 01.08.2007 р. по 20.09.2022 р. ОСОБА_1 та Українським фінансовим агентством «Верус» внесено коштів для погашення кредитної заборгованості у розмірі 21309, 98 доларів США, а отже заборгованість за тілом кредиту становить 2849, 88 доларів США.
З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;
3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Як вбачається із пункту 3.3 Кредитного договору № DNL0AE00006890 від 01.08.2007 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.п. 2.2.9, 2.3.8. цього договору, далі пені згідно розділу 4 цього договору, далі – простроченої комісії по Кредиту, далі – простроченої винагороди, далі – прострочених відсотків, далі – простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом (якщо інше не передбачено п. 6.8), далі – комісії, далі – винагороди, далі – відсотків, далі – кредиту. Остаточне погашення заборгованості за Кредитом виконується не пізніше дати, зазначеного в п. 7.1 Договору. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії (у випадку її щомісячної сплати згідно п. 7.1 даного договору або згідно п. 3.11 даного договору), відсотків, і/або частини Кредиту до останнього дня Періоду сплати, вони вважаються простроченими (а.с. 8).
Сторони при укладенні договору досягли згоди щодо черговості погашення заборгованості за договором.
Дніпровський апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив суму заборгованості відповідача за тілом кредиту, тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 16818,24 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 390014,99 грн.
Що стосується заборгованості по комісії, то Дніпровський апеляційний суд виходить з наступного.
Пунктом 7 Кредитного договору № DNL0AE00006890 від 01.08.2007 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 передбачена умова щодо сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісяця (а.с. 9).
Дніпровський апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі платіжні інструменти як додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку, додаткову винагороду за користування кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту є нікчемними, оскільки порушують права ОСОБА_1 як споживача, а також покладають додатковий тягар у вигляді несення додаткових витрат на обслуговування кредиту, що суперечить принципу добросовісності, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Частиною 5 статті 18 Закону України «Про захист споживачів» передбачено, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).
Відповідно до статті 6 цього кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).
Немає підстав вважати умову конкретного кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом нікчемною ані з огляду на приписи статті 21 Закону N 1023-XII у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, ані з огляду на приписи статті 228 ЦК України. Ця умова є недійсною як оспорювана.
 Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина перша цієї статті у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).
Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, провадження № 14 – 53цс21).
Відповідач ОСОБА_1 не оспорював зазначені умови кредитного договору.
Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії в розмірі 1318,98 доларів США підлягають задоволенню.
            Що стосується стягнення пені, то Дніпровський апеляційний суд виходить з наступного.      
Як вбачається із пункту 4.1. Кредитного договору № DNL0AE00006890 від 01.08.2007 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , при порушенні будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3., 7.5. даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Оплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день сплати (а.с. 8 зв.).
У процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.
У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача як кредитора у зобов`язанні. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає боржник, зокрема, щодо вчинення боржником дій, які мають наслідком припинення зобов`язання, у випадку, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.
За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу).
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 цього Кодексу).
Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19.
Як вбачається із пункту 7 Кредитного договору № DNL0AE00006890 від 01.08.2007 року, Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти на строк з 01.08.2007 року по 01.08.2012 року (а.с. 9).
Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 01.08.2012 року розмір пені складав 9383,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача. 
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції згідно платіжного доручення від 23.03.2015 року сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн. (а.с. 15), за подання апеляційної скарги позивачем відповідно до платіжної інструкції від 07.06.2023 року сплачено 5481,00 грн. (а.с. 167), тоді з відповідача на користь позивача відповідно до часткового задоволення позову підлягає стягненню 4425,90 грн.
       Керуючись  ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд – 
П О С Т А Н О В И В: 
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
       Повторне заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2022 року змінити в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, судового збору; скасувати в частині відмови в стягненні комісії та пені, ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитом у розмірі 16818,24 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 390014,99 (триста дев`яносто тисяч чотирнадцять) грн. 99 коп.; заборгованість за комісією в розмірі 1318,98 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 30587 (тридцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 15 коп.; заборгованість за пенею в розмірі 9383,80 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 217610,32 (двісті сімнадцять шістсот десять) грн. 32 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору в розмірі 4425 (чотири тисячі чотириста двадцять п`ять) грн. 90 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:        

Повний текст постанови складений 24 серпня 2023 року
Суддя: О.Д.Канурна