ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/219/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                        
суддів: Мороза В.Ф., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання: Зелецький Р.Р.
представники сторін:
від відповідача:          Прокопенко Максим Олександрович, представник ПАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ»;
від позивача: Майоров Василь Олександрович, представник ТОВ "ДОН ВОГНЕТРИВ СИРОВИНА"
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ” на рішення  господарського суду Запорізької  області від 29.05.2023 року  (повний тест рішення складено 02.06.2023 року) у справі №908/219/23  (суддя Левкут В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОН ВОГНЕТРИВ СИРОВИНА” (юридична адреса: вул. Кричевського, буд. 32, кв. 6, м. Харків, 61027; адреса для листування: пров. Хорива, буд. 4, офіс 25/1, м. Київ, 04071)
до відповідача Приватного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ”                         (вул. Північне шосе/Теплична, буд. 22 “Б”/1, м. Запоріжжя, 69106)
про стягнення 608 223,00 грн.,- 
                                                  
ВСТАНОВИВ:

          До господарського суду Запорізької області звернулося           Товариство   з обмеженою відповідальністю “ДОН ВОГНЕТРИВ СИРОВИНА” з позовом до  Приватного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ” про стягнення  608 223,00 грн., які складаються з: 479 940,00 грн. основного боргу за договором № 20/2162 на придбання ресурсів від 31.01.2020 року, 35 323,57 грн. пені, 11 873,59 грн. 3% річних та 81 085,84 грн. інфляційних втрат. 
           Рішенням господарського суду Запорізької  області від 29.05.2023 року у справі №908/219/23 позов задоволено частково.
          Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОН ВОГНЕТРИВ СИРОВИНА” 479 940,00 грн. основного боргу 32 984,84 грн. пені, 11 873,59 грн. 3% річних, 81 085,84 грн. інфляційних втрат та 7 270,62 грн.  судового збору. 
          В іншій частині позову відмовлено.
          Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару на суму 479 940,00 грн. у визначений у договорі строк не здійснено. Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманого товару у визначений договором строк, є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.
          Зменшуючи суму стягнення пені, суд вказав на помилку в розрахунках позивача.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство “ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ” оскаржило  його  в апеляційному порядку. 
          В апеляційній скарзі посилається на необгрунтованність рішення. Зазначає, що в рішенні не виконані всі вимоги цивільного законодавства, всебічно не перевірено обставини справи, не дотримані норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, не повно відображено обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки не є вичерпними, не підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
          Скаржник звертає увагу суду, що:          
- позивачем порушено умови договору щодо передачі відповідачу повного пакету товаросупровідних документів і позовна заява не містить будь - яких посилань позивача на конкретні докази своєчасності надання їх відповідачу;
- до позовної заяви позивачем не додано жодних доказів своєчасного надання документів на адресу відповідача ані поштовим зв`язком, ані кур`єрською доставкою чи нарочно;
- перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору, повинен починатись з моменту отримання відповідачем документів, передбачених у пункті 6.4 договору;
-  у відповідача не було можливості на здійснення оплати за поставлений товар у порядку та строк, встановлений укладеним сторонами договором, через несвоєчасність надання позивачем документів, передбачених у пункті 6. 4 договору;
- відсутність посилання у первинних документах (видаткових накладних, актах приймання - передачі, рахунках - фактурах) дає підстави вважати, що вказана поставка могла здійснюватися за будь якими іншими специфікаціями;
- позивачем не доведено належними засобами доказування, що строк виконання грошових зобов`язань щодо оплати за спірним договором з боку відповідача настав.
          Апелянт просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 29.05.2023 року по справі № 908/219/23 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОН ВОГНЕТРИВ СИРОВИНА”  479 940,00 грн.  основного боргу 32 984,84 грн. пені, 11 873,59 грн. 3% річних, 81 085,84 грн. інфляційних втрат та 7 270,62 грн. судового збору і ухвалити нове рішення по даній справі, яким відмовити в цій частині задоволенні позовних вимог, в частині відмови позовних вимог залишити без змін.
          В відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи скаржника.                               Вказує, що відповідач прийняв товар, використав його у свої діяльності, визнав та підтвердив заборгованість, а будь-яких інших заперечень з приводу товару не надав.  Крім того, відповідач у своїх листах неоднарозово підтверджував, що строк виконання грошового зобов`язання настав.
          Позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
          У судовому засіданні 06.09.2023 року сторони надали свої пояснення.
          Відповідно до положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу на підставі тих доказів, які були предметом дослідження судом першої інстанції. Додаткові докази до суду апеляційної інстанції не надано.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
              З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю “Торгова компанія “ДОН ВОГНЕТРИВ СИРОВИНА” (постачальником, позивачем у справі) та Приватним акціонерним товариством “ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ” (покупцем, відповідачем у справі) 31.01.2020  року був укладений договір № 20/2162 на придбання ресурсів (надалі - договір).
          Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти і сплатити товари/продукцію/матеріали/сировину (далі – ресурси) на умовах, передбачених даним договором.
          За визначенням п. 2.1 договору кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до даного договору, що є невід`ємною його частиною.
          Згідно із п. 3.3 договору строки поставки ресурсів вказуються в специфікаціях. У випадку поставки ресурсів у відповідності до графіку – графік оформлюється в якості додатку до даного договору, що є невід`ємною його частиною.
          Пунктом 4.1 договору передбачено, що поставка ресурсів здійснюється по цінам, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені у специфікаціях та включають в себе всі податки, збори та інші платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування і інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою ресурсів. 
          Загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, поставка яких здійснюється згідно доданих до нього специфікацій (п. 4.3 договору).
          Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в даному договорі. Строк оплати ресурсів: 30 днів з моменту поставки та надання документів, зазначених в п. 6.4 даного договору. 
          Пунктом 6.4 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю до початку приймання ресурсів наступні документи: 
- рахунок на оплату ресурсів; 
- транспортні та супровідні документи (в тому числі товарно-транспортну накладну (оригінал) та накладну на поставлені ресурси (оригінал) при постачання автомобільним транспортом; залізничну накладну (копію) при постачанні залізничним транспортом);
- сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (в разі, якщо постачальник не є виробником);
- сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках);
- акт приймання-передачі ресурсів (в 2-х екземплярах), оформлений з боку постачальника;
- інші документи, зазначені у специфікації.
          В пункті 7.2 договору сторони обумовили, що у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідному періоді. 
Відповідно до п. 10.4 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін щодо необхідності надання згоди на укладення органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог). 
          Згідно із п. 10.5 договору даний договір діє до 31.12.2020 року. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) по даному договору. 
          Встановлено, що у специфікації №7 від 24.01.2022 року до договору визначено, що позивач поставить відповідачу такий вид ресурсів: лом периклазовуглецевих виробів; кількість ресурсів складає 150 тонн; ціна поставки з ПДВ – 855000,00 грн.
          Відповідно до п. 6 цієї специфікації умови поставки: 100% відстрочка платежу на протязі 30 календарних днів від дати поставки на склад покупця.
          Строк поставки складає січень – березень 2022 року (п. 8 специфікації). 
          З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу передбачені договором ресурси на суму 479 940,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними:
-№ РН-0000001 від 26.01.2022 року на суму 128 478,00 грн. з ПДВ;
-№ РН-0000002 від 27.01.2022 року на суму 108 414,00 грн. з ПДВ;
-№ РН-0000003 від 10.02.2022 року на суму 124 032,00 грн. з ПДВ;
-№ РН-0000004 від 16.02.2022 року  на суму 119 016,00 грн. з ПДВ.
          Видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін без зауважень.
          Грошове зобов`язання з оплати отриманого товару відповідачем не виконано. Заборгованість за відвантажений позивачем товар складає 479 940,00 грн. 
          В апеляційній скарзі відповідач факт несплати отриманого товару не  заперечує та вважає, що строк на оплату для нього не настав, оскільки позивач не надав докази виконання ним вимог п. 6.4 договору щодо передачі покупцю (відповідачу) повного пакету товаросупровідних документів.
          Така правова позиція відповідача суперечить вимогам окремих приписів Цивільного кодексу України.
          Так, відповідно до ст.666 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару
          Якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання (ч.1 ст.666 Цивільного кодексу України).
          Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч.2 ст.666 Цивільного кодексу України).
          Відповідач не направляв будь-які листи з приводу встановлення розумного строку та з приводу відмови від товару. Докази вчинення таких дій у справі відсутні.  Навпаки, відповідач визнав заборгованість.
          Відповідно до приписів ст.688 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.
          У разі невиконання покупцем цього обов`язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.
                 Докази повідомлення позивача щодо неналежного виконання ним умов договору в частині виконання п.6.4 договору відповідач суду не надав.                                         Поставка відбулася на початку 2022 року, що свідчить про пропуск розумного строку, після виявлення порушення, які належними та допустимими доказами не підтверджені.
                Таким чином, відповідач прийняв товар, використав його у свої діяльності, визнав та підтвердив заборгованість, а будь-яких інших заперечень з приводу товару не надав.  Крім того, відповідач у своїх листах неоднарозово підтверджував, що строк виконання грошового зобов`язання настав.
          Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних  прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
          Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України. 
          Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
          До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
          Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 662 Цивільного кодексу України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. 
          За приписами ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
          Згідно зі ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 
          При цьому, підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарських операцій і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. 
          Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          Аналогічні положення передбачено і у ст. 193 Господарського кодексу України.
          Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
          Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
          Виходячи з умов п. 6 специфікації № 7 оплата за поставлені ресурси – протягом 30 календарних днів з дати поставки ресурсів на склад покупця.  
          Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений у договорі строк не здійснив, строк оплати є таким, що настав.
          Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив в оскаржуваному рішенні, що факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманого товару у визначений договором строк, є доведеним. 
          Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови договору в частині оплати вартості поставлених ресурсів у визначений договором та специфікацією строк, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 479 940,00 грн., яка обгрунтовано стягнута на користь позивача.
          Колегія суддів звертає увагу, що апелянт не заперечує правильність проведених судом розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат та правові підстави їх стягнення з відповідача на користь позивача.
          Враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції колегія суддів не переглядає рішення в частині задоволення вказаних вимог позивача щодо пені, 3% річних та інфляційних втрат.
          Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник в межах доводів апеляційної скарги не спростував  висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення.
          Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Згідно із ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
          З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін як законне та обгрунтоване.
          Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
          Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -                              
                                                            
                                                  ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ” залишити без задоволення.
          Рішення  господарського суду Запорізької  області від 29.05.2023 року у справі №908/219/23  залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Головуючий суддя                                                               Т.А. Верхогляд

          Суддя                                                                                    В.Ф. Мороз  
          
          Суддя                                                                                    Ю.Б. Парусніков  

          Повний текст постанови складено 02.10.2023 року.