РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 565/405/22
Провадження № 22-ц/4815/827/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» на додаткове рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 травня 2023 року, ухвалене в складі судді Незнамової І.М., повний текст якого складено 24 травня 2023 року у справі № 565/405/22
в с т а н о в и в :
У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТзОВ «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено повністю. 
Визнано незаконним та скасувано наказ ТзОВ «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» №11-к від 14.03.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді менеджера (управителя) житлового будинку (групи будинків) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж».
Стягнуто з ТзОВ «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 99017 грн. 96 коп.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення заробітної плати за один місяць. 
Вирішено питання про судовий збір.
Додатковим рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 травня 2023 року заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Луницької Світлани Михайлівни про стягнення судових витрат у цивільній справі №565/405/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у справі №565/405/22 в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.
В поданій на додаткове рішення суду апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність з підстав порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати додаткове рішення та відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що наведений обсяг складових правової допомоги наданої представником позивача в межах позову, категорії справи та складність справи, що заявлені позивачем не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи останньої просить рішення суду залишити без зміни, апеляційну скаргу без задоволення.
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення відповідає.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги №90 від 11 травня 2022 року, додаткову угоду №1 від 23 березня 2023 року до договору про надання правничої допомоги №90 від 11 травня 2022 року де сторони домовилися, що вартість наданих послуг за договором про надання правничої допомоги становить 7000 грн., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 23 березня 2023 року (додаток №2 до договору про надання правничої допомоги №90 від 11 травня 2022 року, протокол від 09 травня 2023 року узгодження розбіжностей (виправлення описки (технічної помилки)) до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 23 березня 2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №10 від 23 березня 2023 року про сплату гонорару за правову допомогу у розмірі 7000 грн. 
Повноваження представника позивача адвоката Луницької С.М. підтверджуються долученим до справи ордером на надання правничої (правової) допомоги.
Зазначені документи є належними доказами, які підтверджують наявність договірних відносин між адвокатом та позивачем, факт надання юридичних послуг.
Колегія суддів погоджується із висновком суду місцевого суду, який враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, пропорційності розміру задоволених вимог дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7000 грн.
Крім того, відповідач не подавав до суду заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу та клопотання про зменшення цих витрат.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія ПоліссяБудМонтаж» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 28 вересня 2023 року.

Головуючий :                                                Гордійчук С.О.

Судді :                                                         Боймиструк С.В.
                                                                       
Шимків С.С.