СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року                                м. Харків                        Справа № 905/543/23  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя  Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Фурсової А.М.,
за участю представників:
позивача – Пронюк В.Я., довіреність №29 від 27.07.2022
відповідача – Горянін А.О., ордер на надання правничої (правової) допомоги б/н від 29.05.2023  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ (вх.№ 1650 Д/2 від 14.08.2023)
на ухвалу Господарського суду Донецької області від 27.07.2023 у справі №905/543/23 (повний текст складено 28.07.2023., суддя Фурсова С.М.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ
до Публічного акціонерного товариства “Донбасенерго”, Донецька область, м.Краматорськ
про стягнення коштів 985 667 326,90 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.07.2023 у справі №905/543/23 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства “Донбасенерго” про зупинення провадження у справі. 
Зупинено провадження у справі №905/543/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/11460/23 за позовом Публічного акціонерного товариства “Донбасенерго” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” про визнання договору недійсним у частині. Зобов`язано учасників справи повідомити Господарський суд Донецької області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження в даній справі.
Місцевий господарський суд виходив з того, що в обґрунтування позовних вимог ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” посилається на порушення відповідачем умов договору №ТЕС-ДЕ на постачання природного газу від 31.03.2022 в частині проведення розрахунків. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також 3% річних та інфляційні втрати. Отже, при вирішенні спору встановленню підлягають, у тому числі, обставини щодо обсягу спожитого газу відповідачем в межах договору №ТЕС-ДЕ на постачання природного газу від 31.03.2022, строк і порядок розрахунків, та, відповідно, наявність простроченого зобов`язань з проведення оплати.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду міста Києва 26.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/11460/23, предметом розгляду якої є визнання недійсним договору в частині умови щодо строків розрахунків за договором №ТЕС-ДЕ на постачання природного газу від 31.03.2022. Як вважав суд, задоволення вимог про стягнення коштів за договором №ТЕС-ДЕ на постачання природного газу від 31.03.2022 у справі №905/543/23 залежить від результатів вирішення спору про визнання відповідної частини договору недійсною, що розглядається у справі №910/11460/23. У межах справи №905/543/23 розгляд вимог щодо оспорювання дійсності відповідних умов договору №ТЕС-ДЕ на постачання природного газу від 31.03.2022 не здійснюється, що  не надає суду можливості самостійно встановити обставини недійсності таких умов договору. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що зупинення провадження у справі є виправданим та зможе забезпечити ухвалення законного та справедливого рішення, а також забезпечити захист прав учасників справи із дотриманням принципу правової визначеності та справедливості.
Не погодившись з ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.07.2023 у справі №905/543/23, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 27.07.2023 у справі №905/543/23 про зупинення провадження у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Одночасно, скаржник просить судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що  виходячи зі змісту ст. ст.  227, 228 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Однак, в  мотивувальній  частини оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд не навів жодних мотивів, з яких він дійшов висновку саме про об`єктивну неможливість розгляду справи №905/543/23; неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів; чи встановить інший суд обставини, що можуть вплинути на оцінку доказів у ній справі.
Посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №№910/5425/18 від 05.03.2019 апелянт вважає, що місцевим судом залишено поза увагою, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №910/11460/23 суд першої інстанції має правові підстави для ухвалення рішення у справі №905/543/23, маючи відповідний наявний у справі обсяг доказів (зокрема, тих, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення стосовно формування суми боргу, штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат виходячи з чинних умов договору).  Отже, на думку апелянта, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Також скаржник зазначає, що підставою для зупинення провадження у справі №905/543/23 є, за переконанням суду, розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/11460/23 щодо визнання договору недійсним у частині умови, яка міститься в першому реченні пункту 4.5. частини 4 Договору, а саме: «Остаточний розрахунок за фактично переданий у Періоді постачання природний газ з урахуванням вартості небалансу, визначеного відповідно до п.4.4. цього Договору (остаточна договірна вартість) цього договору, здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 діб після закінчення розрахункового періоду». Втім, 26.05.2022 року між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода №1 до договору постачання природного газу №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022, якою внесено зміни до п. 4.5. Договору №ТЕС-ДЕ та визначено, що пункти 4.5. - 4.13 Розділу 4. «Ціна та порядок розрахунків» Договору вважаються відповідно пунктами 4.3.-4.11. Розділу 4. «Ціна та порядок розрахунків» Договору та визначено порядок та строки остаточного розрахунку за Договором. Отже, як вважає скаржник, правовідносини сторін стосовно строків та порядку розрахунків за спірним Договором врегульовані п. 4.3. Розділу 4. «Ціна та порядок розрахунків» Додаткової угоди №1 від 26.05.2022 до Договору №ТЕС-ДЕ. У зв`язку з цим, справа №910/11460/23 та  справа №905/543/23 не є пов`язаними в частині питання щодо строків та порядку розрахунків за спірним Договором.
Апелянт також стверджує, що обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі є неможливість подальшого розгляду до вирішення іншої справи. Проте, у разі задоволення позовних вимог у справі №910/11460/23, відповідач не обмежений у праві на поновлення порушеного права шляхом звернення до суду у порядку статті 320 ГПК України із відповідною заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, тобто  Господарським процесуальний кодексом України передбачено ефективний механізм поновлення прав сторони за результатами розгляду іншої справи.  При цьому, на думку апелянта,  місцевим господарським судом залишено поза увагою, що матеріали справи №905/543/23 містять усі необхідні докази як поставки природного газу, так і неповної оплати поставленого природного газу відповідачем, що підтверджується наданими позивачем документами, а саме: копією договору постачання природного газу №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022, з додатками та додатковою угодою до нього, що підтверджує факт наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем; копіями Комерційних актів приймання-передачі природного газу, які підтверджують факт постачання позивачем природного газу відповідачу протягом березня - квітня 2022 на загальну суму 868 434 510,97 грн та копією коригуючого акту від 25.04.2022; копією листа АБ «Укргазбанк» від 23.03.2023 №15932/10327/2023 про відсутність надходжень коштів від відповідача.
Отже, як вважає апелянт, позивачем повідомлено суд про всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та надано всі докази, які підтверджують такі обставини; жоден із вищенаведених доказів в межах справи № 910/11460/23 відповідачем не оспорюється, доказів протилежного матеріали справи №905/543/23 не містять. 
Також зазначає, що існує певна усталена практика Верховного Суду України з аналогічних питань. У постанові від 13.01.2004 року у справі №20/178 та постанові від 13.08.2002 року у справі №12/472 Верховний Суд України зазначив, що сторона, підписавши Договір та прийнявши його виконання, а також використавши прийняте майно вчинила юридично значимі дії, спрямовані на схвалення спірного договору. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення. За приписами статті 217 Цивільного кодексу  України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсність  інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений  і без включення до нього недійсної частини. З огляду на наведене,  господарський суд має право  визнати недійсною лише частину договору (за наявності підстав для цього) виключно тоді,  якщо обставини справи свідчать про можливість укладення договору і без включення недійсної частини. Умови договору, що встановлюють строк та порядок остаточного розрахунку є однією з істотних  умов, що унеможливлює укладання Договору без даної частини. А відтак, вважає апелянт, у відповідності до ст. 180  Господарського кодексу  України, ст.217 ЦК України відсутні законні підстави для задоволення вимоги щодо недійсності  п.4.5. частини 4 Договору. 
Наведені доводи апелянт обґрунтовує з посиланням на правову позицію,  викладену у постанові Вищого господарського суду України по справі № 15/148пд(3/6пд) від 14.04.2009. 
Також вважає, що  отримавши природний газ, підписавши  Комерційні акти приймання- передачі природного газу за Договором без будь-яких зауважень щодо обсягу та ціни природного газу, відповідач вчинив дії, які свідчать про схвалення та прийняття правочину до виконання. 
Вважає, що  при розгляді питання зупинення провадження через подання іншого позову про визнання правочину недійсним в частині умови, яка міститься в першому реченні пункту 4.5. частини 4 Договору, має бути застосована презумпція правомірності правочину, втім, суд першої інстанції не врахував приписів статті 204 ЦК України. 
В той же час, необґрунтоване зупинення провадження у справі призведе  до порушення законних прав позивача та   затягування строків розгляду справи. 
З огляду на наведене, апелянт  вважає ухвалу Господарського суду Донецької області від 27.07.2023  у справі №905/543/23 такою, що прийнята з порушенням вимог ч.5 ст.227 ГПК України, ст.204 ЦК України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” на ухвалу Господарського суду Донецької області від 27.07.2023 у справі № 905/543/23. Розгляд справи призначено на 06.09.2023.  Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу; учасникам справи встановлено п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали для подання заяв, клопотань тощо. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач з доводами апеляційної скарги не погоджується та просить відмовити у її задоволенні. 
Відповідач зазначає, що основним видом господарської діяльності ПАТ «Донбасенерго» є виробництво електричної та теплової енергії на підставі ліцензій, виданих НКРЕКП; виробництво електричної та теплової енергії здійснюється ПАТ «Донбасенерго» на виробничих потужностях Слов`янської ТЕЦ, що розташована у м. Миколаївка Краматорського району Донецької області. Постановою КМУ від 06.12.22 №1364 та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 території Миколаївської та Краматорської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області на теперішній час визначені такими, на яких ведуться бойові дії. Слов`янська ТЕС неодноразово зазнавала обстріли з боку військ російської федерації, які нанесли значні пошкодження основним засобам підприємства. Зазначені факти висвітлені в засобах масової інформації за посиланнями:https://t.me/pavlokyrylenko_donoda/4918;https://www.pravda.com.ua/rus/news/2022/09/17/7367887/-https://v-variant.com.ua/ru/nochiu-rossyiane-vely-obstrel-vdol-vsey-lynyy-fronta-podobstrel-popalo-zdanye-slavianskoy-t-s-kyrylenko/. Пошкоджена значна кількість активів ПАТ «Донбасенерго». Перелік пошкодженого майна, обладнання та споруд Слов`янської ТЕС ПАТ «Донбасенерго» на момент подання відзиву нараховує понад 100 об`єктів. Слов`янська ТЕС є об`єктом критичної інфраструктури як в галузі виробництва електричної енергії, так і в галузі виробництва тепла, що підтверджується наказом Міненерго України від 16.12.2022 № 4-ДСК «Про внесення змін до Переліку об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури»; наказом Міністерства розвитку громад та територій від 09.07.2022 №167. 
25.07.2023 Міністерством енергетики України прийнято наказ №225 «Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол №14)». Листом від 26.07.2023 №26/1.3-4.6-15061 Міністерство енергетики України надало ПАТ «Донбасенерго» Витяг з наказу від 25.07.2023 №225, яким підтверджується, що ПАТ «Донбасенерго» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Слов`янська ТЕС ПАТ «Донбасенерго» здійснює енергопостачання Слов`янсько-Краматорського енерговузла (район бойових дій та місце розташування військових частин ЗСУ) та має важливе значення для забезпечення обороноздатності України. 
Відповідач зазначає, що внаслідок військової агресії російської федерації повністю унеможливлені поставки вугілля - основного технологічного палива для потреб Слов`янської ТЕС. Єдиною можливою альтернативою вугіллю є природний газ.  З метою забезпечення загальносуспільних інтересів в умовах воєнного стану Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.03.2022 №222 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (надалі Положення). 
Відповідно до пп.1 п.4 Положення на ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдінг” покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу підприємствам згідно з переліком, зазначеним у додатку 1, на умовах, передбачених пунктом 5 цього Положення.
Відповідно до додатку 1 до Положення, Слов`янську ТЕС ПАТ «Донбасенерго» включено до Переліку підприємств, що генерують теплову та/або електричну енергію для забезпечення безперебійного функціонування об`єднаної енергетичної системи України. Отже, як зазначає відповідач, договір укладено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222, про що зазначено в преамбулі спірного договору, та має відповідати положенням нормативного акту, на виконання якого його укладено. 
Відповідач зазначає, що виробництво електричної та теплової енергії Слов`янською ТЕС ПАТ «Донбасенерго» з використанням в якості основного технологічного палива природного газу замість вугілля є завідомо збитковим. Повідомляє, що паливна складова у собівартості 1 кВт*год електроенергії у період  березень - квітень 2022 року (вартість газу) склала 208,67 коп./ кВт*год  при ринковій ціні реалізації електроенергії 193,95 коп./кВт*год. Паливна складова у собівартості 1 Гкал теплової енергії в березні-квітні 2022 року (вартість газу) склала 786,47 грн./Гкал при ціні реалізації теплової енергії 559,93 грн./ Гкал. Відповідно до Звіту про фінансові результати за І півріччя 2022 року збитки  ПАТ «Донбасенерго» склали 900 701,00 грн. Однак, незважаючи на збитковість діяльності,  процес виробництва електроенергії Слов`янською ТЕС не зупиняється, оскільки є необхідним в загальносуспільних інтересах забезпечення обороноздатності держави. 
Також відповідач зазначає, що з початком війни ПАТ «Донбасенерго» не веде статутну господарську діяльність, метою якої є отримання прибутку, а виконує в загальносуспільних інтересах національної безпеки функцію з виробництва електроенергії і тепла, що економічно є завідомо збитковим. Укладення договору постачання газу є не проявом «вільного волевиявлення», а виконанням обов`язку з підтримки обороноздатності України. Доказом завідомої збитковості, а також суспільної важливості роботи підприємства є також офіційне визнання Державною податковою службою неможливості для ПАТ «Донбасенерго» виконувати обов`язки зі сплати податків. Зокрема, рішенням Східного міжрегіонального управління (додаток 6 до відзиву) визнано неможливість своєчасного виконання ПАТ «Донбасенерго» зобов`язань перед державою по сплаті податків.
Зазначає, що листом від 08.07.2022 № 01-1.1/00581 ПАТ «Донбасенерго» звернулося до позивача (копії листа направлені - КМУ, Міненерго, Донецькій ОДА, додані до відзиву) щодо умов оплати природного газу. Міністерство енергетики України, на виконання доручення Секретаріату Кабінету Міністрів України, листом від 24.08.2022 №26/1.4-7.3-11925 (копія в матеріалах справи) надало відповідь ПАТ «Донбасенерго» та роз`яснило, що порушене ПАТ «Донбасенерго» питання може бути вирішено в установленому порядку відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України №222, а саме, п.13 Положення, відповідно до якого,   у строк 15 робочих днів після припинення або скасування воєнного стану  підприємствам згідно з  переліком, наведеним у додатку 1, надати Міненерго узгоджену з ТОВ “ Газопостачальна компанія“ Нафтогаз Трейдінг”  інформацію про обсяги закупівлі природного газу у  ТОВ Газопостачальна компанія “ Нафтогаз Трейдінг” за договорами, що укладені на виконання цього Положення, та їх фактичної оплати з метою здійснення подальших розрахунків для визначення суми компенсації з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг», пов`язаної і з виконанням спеціальних обов`язків. Тобто, на думку відповідача,  пунктом 13 Постанови Уряду прямо передбачено здійснення розрахунків з позивачем за природний газ, поставлений на виконання загальносуспільних обов`язків під час війни через механізм компенсації відповідачу з боку держави. При цьому, зазначає відповідач, інформацію для визначення суми компенсації необхідно надати Міненерго у строк 15 робочих днів після припинення або скасування воєнного стану, що повністю виключає можливість включення до умов договору положень про остаточний розрахунок за отриманий газ протягом 45 днів після періоду поставки.
За висновком відповідача, затвердженим постановою КМУ №222 від 06.03.2022 під час війни Положенням про покладення спеціальних обов`язків, прямо передбачено компенсацію відповідачу після закінчення воєнного стану (п. 13 Положення), про що також зазначено у листі Міністерства енергетики від 24.08.2022 № 26/1.4-7.3-11925; умова договору про остаточний розрахунок за отриманий природний газ через 45 днів після періоду поставки, грубо суперечить законодавству, яке регулює виконання спеціальних обов`язків в інтересах національної безпеки та не має жодного економічного сенсу.
Відповідач зазначає, що у відповіді на відзив на позовну заяву ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг» пояснило, чому саме в п.4.5 спірного договору було включено умову про оплату за природний газ через 45 діб після завершення періоду постачання. Зокрема, за поясненнями ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг», умова про розрахунок за природний газ через 45 діб після завершення періоду постачання передбачена п.3 Додатку 2 до постанови КМУ від 06.03.2022 № 222. Однак, як вважає відповідач, Додаток 2 до постанови КМУ від 06.03.2022 № 222 не регулює відносини між ПАТ «Донбасенерго» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг», оскільки Додаток 2 не стосується теплоелектростанцій та регулює взаємовідносин між суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника “останньої надії”, та оператором газотранспортної системи під час надання послуг балансування для потреб фізичного балансування газотранспортної системи в рамках виконання спеціального обов`язку. 
Отже, на думку відповідача, визначення позивачем  у договорі умови про розрахунок за природний газ не пізніше ніж через 45 діб після закінчення розрахункового періоду, є наслідком помилкового, неправильного застосування Додатку 2 до постанови КМУ від 06.03.2022 № 222 та суперечить п. 13 вказаної  постанови, та підтверджується  листом Міненерго від 24.08.2022 № 26/1.4-7.3-11925.
За повідомленням відповідача, про причину помилки позивача ПАТ «Донбасенерго» дізналося з відповіді на відзив, а тому Товариство було позбавлене можливості пред`явити зустрічний позов про визнання недійсним спірного положення договору, оскільки зустрічний позов може бути пред`явлений лише у строк подання відзиву (ч. 1 ст. 180 ГПК України). У зв`язку із цим, ПАТ «Донбасенерго» було змушене подати  окремий позов про визнання недійсним спірного положення договору  поставки. Саме цим, а не бажанням затягнути розгляд даної справи, пояснюється пред`явлення окремого позову.
Також відповідач вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи свідчать про те, що договір укладено  не за волею ПАТ «Донбасенерго», оскільки він завідомо наносить Товариству збитки. Метою договору є виконанням обов`язку по забезпеченню обороноздатності країни, виробництву електроенергії і тепла в прифронтовій зоні, де розташовані військові частини, польові шпиталі та інші важливі об`єкти, а вирішення справи без проведення оцінки відповідності договору умовам виконання спеціальних обов`язків встановлених Урядом, може привести до блокування роботи Слов`янської ТЕС під час осінньо-зимового періоду 2023-2024 та нанести таку шкоду обороноздатності України, яку не можна буде усунути переглядом рішення в даній справі за нововиявленими обставинами після визнання недійсним положення договору, як такого, що суперечить постанові КМУ №222 від 06.03.2022.
За таких обставин, відповідач вважає, що неможливо вирішити дану справу без проведення оцінки відповідності договору умовам виконання спеціальних обов`язків визначених Урядом та встановлення факту недійсності спірної умови договору. Даний факт, на думку відповідача,  може бути встановлений виключно у справі 910/11460/23. 
До відзиву відповідачем надано документи, на які він посилається у відзиві на апеляційну скаргу, а саме: перелік пошкодженого майна; фото руйнувань об`єктів Слов`янської ТЕС внаслідок обстрілів; Наказ Міністерства розвитку громад та територій від 09.07.2022 № 167; копію листа Міністерства енергетики України від 26.07.2023 №26/1.3-4.6-15061; перелік теплових електростанцій; копію рішення Східного МУ ДПС по роботі з великими платниками податків № 4052/6/32-00-04-04-01-02 від 29.11.2022. 
В судовому засіданні 06.09.2023, що відбувалось в режимі відеоконференції, позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати. Представник відповідача просив у задоволенні скарги відмовити та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Приписами частин 1-2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 15 ГПК України).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1- 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження в якій зупиняється.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Пов`язаною із цією справою є інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення, від яких залежить вирішення справи (частина 4 статті 75 ГПК України).
Під неможливістю розгляду справи слід розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, зокрема, у зв`язку з одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами, обмеженістю предметом позову, певної черговості розгляду вимог або з інших причин. 
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи. 
Правовий висновок з цього питання викладено у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 917/349/20.
За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під час розгляду заявленого клопотання про зупинення провадження у справі в частині питання пов`язаності справи, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, суд враховує, що предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Згідно частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є матеріально-правові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” до Публічного акціонерного товариства “Донбасенерго” про стягнення основного боргу у сумі 868 434510,97 грн, 3% річних та інфляційних втрат. 
Вимоги позовної заяви обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №ТЕС-ДЕ постачання природного газу від 31.03.2022.
Зокрема, позивач зазначає, що 31.03.2022 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та ПАТ “Донбасенерго” укладено договір  №ТЕС-ДЕ постачання природного газу, на виконання умов якого позивач у період березень-квітень 2022 року поставив відповідачу природний газ. Позивач також зазначає, що відповідно до п. п. 4.3. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 26.05.2022 до договору), остаточний розрахунок за фактично переданий у період постачання природний газ здійснюється не пізніше ніж через 45 діб після закінчення періоду постачання. Втім, оплату за переданий газ відповідач не здійснив та не виконав своїх зобов`язань у строк, визначений договором, чим, як вважає позивач,  порушив умови п. 4.3. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 26.05.2022 до договору). 
Посилаючись на вказані порушення умов договору як в частині здійснення розрахунків так і строків таких розрахунків, позивач вважає про наявність підстав про стягнення з відповідача основного боргу та нарахованих фінансових санкцій у вигляді 3% річних у сумі 19 580 001,54 грн та  інфляційних втрат в сумі 97 652 814,39 грн, які просить суд стягнути з ПАТ “Донбасенерго”.
Таким чином, при вирішенні даного спору встановленню підлягають, у тому числі, обставини щодо обсягу спожитого відповідачем в межах договору №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 природного газу, строк і порядок розрахунків, та, відповідно, наявність прострочених зобов`язань з проведення оплати за договором. 
Матеріали справи свідчать, що укладений між позивачем та відповідачем договір постачання природного газу №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022, стягнення заборгованості  за яким визначена позивачем в межах справи №905/543/23, укладено, в тому числі, і на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222, про що зазначено в преамбулі договору. 
Згідно зі ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Отже, виконання спірного договору, в тому числі  щодо порядку і строків розрахунків,  здійснюється сторонами також з урахуванням вимог, встановлених вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222. 
Судом встановлено, що  Кабінетом Міністрів України 06.03.2022 прийнято постанову №222 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі Положення).
Вказаним Положенням визначено обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.
Підпунктом 1 пункту 4 Положення (в редакції, що діяла станом на час укладення договору) покладено спеціальні обов`язки, зокрема, на ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” - щодо постачання природного газу підприємствам згідно з переліком, зазначеним у додатку 1, на умовах, передбачених пунктом 5 цього Положення.
За змістом п. 5 Положення ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” постачає природний газ підприємствам згідно з переліком, зазначеним у додатку 1, з дати укладення договору і до 30 квітня 2022 р. (включно) за ціною 7080 гривень з урахуванням податку на додану вартість за 1 000 куб. метрів газу, а також теплоелектроцентралям за переліком, який затверджується Міненерго.
Для теплоелектростанцій і теплоелектроцентралей, що використовують вугілля як основний вид палива, постачання природного газу на умовах, визначених цим пунктом, здійснюється лише в разі відсутності внаслідок воєнних дій можливості щодо постачання вугільної продукції в обсягах, необхідних для забезпечення безпеки постачання електричної та/або теплової енергії.
Додатком № 1 до Положення затверджено Перелік підприємств, що генерують теплову та/або електричну енергію для забезпечення безперебійного функціонування об`єднаної енергетичної системи України, до якого, в тому числі, включено Слов`янську  ТЕС.
Пунктом 13 Положення визначено, що у строк 15 робочих днів після припинення або скасування воєнного стану підприємствам згідно з переліком, наведеним у додатку 1, необхідно надати Міненерго узгоджену з ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” інформацію про обсяги купівлі природного газу у ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” за договорами, що укладені на виконання цього Положення, та їх фактичної оплати з метою здійснення подальших розрахунків для визначення суми компенсації з ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, пов`язаної із виконанням спеціальних обов`язків.
Таким чином, умовами Положення №222 визначено обсяг та умови виконання позивачем спеціальних обов`язків з постачання природного газу та умови здійснення фактичної оплати споживачами за договорами, що укладені на виконання цього Положення. 
У клопотанні про зупинення провадження у справі відповідач вважає, що умови п. 4.5. договору постачання природного газу №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 не відповідають приписам п. 13 Положення «Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» в частині строків остаточних розрахунків за природний газ, визначених у договорі постачання природного газу №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022. 
Відповідач  зазначає, що в першому реченні п. 4.5. спірного договору помилково вказано, що остаточний розрахунок за природний газ здійснюється споживачем не пізніше чим через 45 діб після завершення періоду постачання. Відповідач стверджує, що за поясненнями позивача, які викладені у відповіді на відзив на позовну заяву, умова про розрахунок за природний газ через 45 діб після завершення періоду постачання, передбачена п. 3 Додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222. Проте, як вважає відповідач,  Додаток №2 до постанови КМУ від 06.03.2022 №222 не регулює відносини між ПАТ «Донбасенерго» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг»; не стосується теплоелектростанцій та регулює взаємовідносин між суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника “останньої надії”, та оператором газотранспортної системи під час надання послуг балансування для потреб фізичного балансування газотранспортної системи в рамках виконання спеціального обов`язку. 
Отже, на думку ПАТ «Донбасенерго», умови п. 4.5. договору про остаточний розрахунок за газ не відповідають встановленому Положенням №222 періоду розрахунків та істотно погіршують стан ПАТ «Донбасенерго». 
За наведених обставин відповідач звернувся до суду з окремим позовом про визнання недійсним спірного положення договору №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022.
Зокрема, 26.07.2023 Господарським судом міста Києва порушено провадження у справі №910/11460/23, предметом розгляду якої є позовні вимоги ПАТ «Донбасенерго» до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг» про визнання недійсним договору постачання природного газу від 31.03.2022 № ТЕС-ДЕ, укладеного  між ПАТ «Донбасенерго» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг» в частині умови, яка міститься в першому реченні пункту 4.5. частини 4 договору, а саме: «Остаточний розрахунок за фактично переданий у періоді постачання природний газ з урахуванням вартості небалансу, визначеного відповідно до п.4.4. цього договору (остаточна договірна вартість) цього договору, здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 діб після закінчення розрахункового періоду». Підготовче засідання призначено на 29.08.2023.
Таким чином, фактично в зазначеній справі існує спір, який ґрунтується, зокрема, на правильності визначення сторонами у договорі №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 строків розрахунків, який, на думку відповідача, не узгоджується із приписами Положення №222.
Як вбачається з матеріалів справи, доводи позовної заяви ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг» обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №ТЕС-ДЕ постачання природного газу від 31.03.2022. В той же час, спірним у справі №910/11460/23, що перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва є питання щодо відповідності умов договору №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 положенням законодавства, на виконання яких було укладено такий договір. 
Встановлені у справі обставини свідчать, що  як позивач, так і відповідач, мають особливий статус підприємств, що здійснюють свою господарську діяльність в умовах воєнного стану. Зокрема, за умовами п. 4 Положення №222 на ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу підприємствам згідно з переліком, зазначеним у додатку 1, на умовах, передбачених пунктом 5 цього Положення. В той же час, Слов`янська ТЕС включена до додатку 1 Положення, яким визначено перелік підприємств, що генерують теплову та/або електричну енергію для забезпечення безперебійного функціонування об`єднаної енергетичної системи України. 
З наданих відповідачем до відзиву копії Наказу Міністерства розвитку громад та територій від 09.07.2022 № 167 вбачається, що структурна одиниця ПАТ «Донбасенерго» «Слов`янська теплова електрична станція» включена до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури за типом основної послуги, а саме, постачання теплової енергії та гарячої води.
З копії листа Міністерства енергетики України від 26.07.2023 №26/1.3-4.6-15061, до якого надано Витяг з наказу Міністерства енергетики України від 25.07.2023 №225 «Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол №14)», також вбачається, що ПАТ «Донбасенерго» віднесено до такого переліку підприємств, що є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Тобто, порядок виконання умов договору №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 в тому числі в частині розрахунків,  безпосередньо пов`язується із  відповідністю такого договору умовам Положення №222 від 06.03.2022. У зв`язку з чим, в ході розгляду справи №910/11460/23 судом буде досліджуватись питання щодо відповідності умов договору №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 в частині здійснення розрахунків, умовам, наведеним у Положенні №222. 
З викладеного вбачається, що справа №910/11460/23, що знаходиться на розгляді Господарського суду міста Києва, є пов`язаною із справою №905/543/23, яка розглядається Господарським судом Донецької області та обставини, які будуть встановлені рішенням суду у справі №910/11460/23 будуть мати значення для всебічного та об`єктивного розгляду справи №905/543/23. 
Колегія суддів зазначає, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.
За доводами апелянта, матеріали справи №905/543/23 містять усі необхідні докази як поставки природного газу, так і нездійснення відповідачем розрахунків за поставлений газ. Отже, при розгляді справи №905/543/23 суд має право та можливість встановити та дослідити всі обставини, у тому числі щодо наявності основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат за договором постачання природного газу №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 з урахуванням сукупності всіх обставин. 
В той же час, колегія суддів приходить до висновку, що розгляд справи №910/11460/23 про визнання договору недійсним в частині умови що строків розрахунків, унеможливлює розгляд спору у справі №905/543/23, оскільки задоволення вимог про стягнення коштів за договором залежить від результатів вирішення наявного спору про визнання відповідної частини договору недійсною, а результати вирішення спору у справі №910/11460/23        можуть вплинути на оцінку доказів у справі №905/543/23, зокрема,  встановлення господарським судом наявності  або відсутності у позивача права вимоги та захисту порушеного права та інтересу позивача у справі №905/543/23, враховуючи особливий статус сторін за спірним договором. 
Посилаючись на норми ст. ст. 203, 204, 217 Цивільного кодексу України апелянт вважає, що відповідачем вчинено дії, які свідчать про схвалення та прийняття правочину до виконання; в даному випадку застосуванню підлягає презумпція правомірності правочину; умови договору, що встановлюють строк та порядок остаточних розрахунків є однією з істотних умов, що унеможливлюють укладення договору без даної частини, тобто підстави для задоволення вимог про визнання недійсним п. 4.5. договору №ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 вважає відсутні. 
Колегія суддів зазначає, що у статті 204 ЦК України проголошується презумпція правомірності правочину.
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді, коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). 
Водночас, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно враховано, що у межах позовних вимог у справі №905/543/23 розгляд питання щодо недійсності відповідних умов договору №ТЕС-ДЕ на постачання природного газу від 31.03.2022 не здійснюється. Наведене свідчить про відсутність у суду можливості самостійно встановити обставини,  які є предметом розгляду у справі №910/11460/23. В той же час, оцінка відповідності умов спірного договору в частині строків здійснення розрахунків вимогам Положення №222 буде надаватись судом під час розгляду справи №910/11460/23, до розгляду якої і зупинено провадження у справі №905/543/23. 
Отже, обставини відповідності умов спірного договору вимогам законодавства (в частині строків розрахунків за поставлений газ) матиме безпосереднє значення для вирішення спору про наявність підстав для стягнення заборгованості у спірний період за договором №ТЕС-ДЕ на постачання природного газу від 31.03.2022. 
Доводи апелянта про те, що спірний договір було схвалено відповідачем колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки такі доводи не спростовують обставин укладення договору сторонами на виконання, в тому числі, Положення №222, яким на сторони покладено спеціальні обов`язки як на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу в умовах воєнного стану. 
Посилання апелянта на практику Верховного Суду України, а саме, постанову від 13.01.2004 у справі №20/178 та постанову від 13.08.2002 у справі №12/472 Верховний Суд України, постанову Вищого господарського суду України у справі №15/148пд(3/6пд) від 14.04.2009 не приймаються судом, оскільки згідно із ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду . 
В апеляційній скарзі апелянт також вважає, що у разі задоволення позовних вимог у справі №910/11460/23 відповідач не обмежений у праві на поновлення порушеного права шляхом звернення до суду у порядку статті 320 ГПК України із відповідною заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. 
В той же час, колегія суддів вважає, що можливість звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не може обмежувати процесуальне право відповідача на звернення до господарського суду з метою захисту своїх майнових прав в межах справи №910/11460/23. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі, оскільки в даному випадку зупинення провадження є виправданим та зможе забезпечити ухвалення законного та справедливого рішення у справі, а також забезпечити захист прав учасників справи із дотриманням принципу правової визначеності та справедливості. 
За наведених підстав колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.
Керуючись ст. 269, ст.271, ст.275, ст.282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” на ухвалу Господарського суду Донецької області від 27.07.2023 у справі №905/543/23 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 27.07.2023 у справі №905/543/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено   13.09.2023 

Головуючий суддя                                                                     В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко