ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 749/719/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2023 року  
                                                                                                                           м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                    Кобаля М.І., Костюк Л.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, у якому просить скасувати постанову серії БАД №184783 від 18.07.2023 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за  ст.126 ч.4 КУпАП  в розмірі 20 400,00 грн, а провадження по справі закрити.
Обґрунтування позову зводяться до того, що при оформленні правопорушення позивача не ознайомлено з правами, зокрема, правом мати адвоката, під час розгляду справи не було пред`явлено доказів факту допущення порушення, з доказами не ознайомлено, оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. 
Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.  
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. 
Зокрема, апелянт стверджує, що поліцейським не надано доказів про порушення ПДР України, в порушення вимог ст. 268 КУпАП не досліджено такі докази та не ознайомлено з ними порушника. При цьому єдиний доказ вчинення правопорушення - відеозапис, визнано судом першої інстанції неналежним, внаслідок чого він не брався до уваги під час розгляду справи. 
Від відповідача у справі письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило, в судове засідання представники  сторін не з`явилися, про причини неявки не повідомили, тому колегія суддів розглядає справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідно до  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з фактичних обставин справи, 18.07.2023 поліцейським з РПП № 1 СПД (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Фомським Олександром Юрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 184783 про притягнення     ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4  ст. 126 КУпАП  та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , рухаючись 18.07.2023 року о 14 год. 00 хв. в м. Сновськ, по вул. Незалежності керував транспортним засобом ВАЗ 21213, реєстраційний номер НОМЕР_1 без права керування транспортним засобом (позбавлений права керування транспортним засобом).
Переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини третьої  статті 2 КАС України  у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Тому, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.
Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 1.3.,  1.9 Правил дорожнього руху  учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з вимогами пункту 2.1 а) розділу 2  Правил дорожнього руху  водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі    посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до пункту 2.4 а)  Правил дорожнього руху  України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Аналогічні норми містяться в  статті 16 Закону України «Про дорожній рух», в якій, зокрема, зазначається, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Згідно із частиною десятою  статті 15 Закону України «Про дорожній рух»  забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша  статті 9 КУпАП).
Відповідно до частини четвертої  статті 126 КУпАП  керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Позивач вважає, що у цій справі відсутні будь-які докази керування саме ним транспортним засобом.  
За висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 18.08.2023, відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надано відеозапис, на якому зафіксовано факт керування, момент зупинки транспортного засобу. На відеозапису зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, в ході якого позивачу було роз`яснено його права в тому числі право на захист, суть порушення, позивач надав пояснення щодо порушень, які зафіксовані у оскаржуваній постанові, визнавав, що він дійсно позбавлений права керування транспортними засобами.
Разом з тим суд першої інстанції визнав диск з відеозаписом недопустимим доказом, пославшись на приписи частини третьої  статті 283 КУпАП, якими передбачено імперативний обов`язок відповідача зазначати технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, чого у даному випадку здійснено не було.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті  73,  74 КАС України  не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції. 
Водночас, позивач не заперечує того факту, що 18.07.2023 о 14 год. 00 хв. в м. Сновськ, по вул. Незалежності саме він керував транспортним засобом ВАЗ 21213, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до даних ЄДРСР постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 19.12.2022 (справа № 749/639/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 130 ч.1 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17  000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Отже, на переконання судової колегії факт керування ОСОБА_1 доведений, оскільки визнається самим позивачем, окрім того факт позбавлення його права керування транспортними засобами підтверджений постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 19.12.2022 року (справа № 749/639/22).
Стосовно роз`яснення прав особі, яка притягується до відповідальності, зокрема права на правову допомогу, то колегія суддів звертає увагу, що оскаржувана постанова вручена позивачу під власний підпис, зауважень не містить.
У колегії суддів не має правових та об`єктивних підстав поставити під сумнів дії  поліцейського з РПП № 1 СПД (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області старшого сержанта поліції Фомського О.Ю.  під час оформлення правопорушення, скоєного ОСОБА_1 , зокрема, й в частині роз`яснення позивачу його прав та обов`язків.
Відтак, на час винесення оскаржуваної постанови позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, про що був обізнаним та усвідомлював, здійснюючи дії щодо керування автомобілем після ухвалення відповідного судового рішення щодо позбавлення його права керування транспортними засобами. Проте, за відсутності у нього такого права, здійснював керування автомобілем.
Таким чином, колегія суддів, виходячи із встановлених у справі обставин, не вбачає протиправності у діях відповідача під час винесення оскаржуваної постанови, натомість вбачає відсутність усвідомлення позивачем своєї відповідальності за керування автомобілем після позбавлення його такого права відповідно до судового рішення.
Відповідно до  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом другим частини другої  статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                  
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно з`ясовано обставини справи. 
Таким чином, апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає зміні або скасуванню.
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.              
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2023 року у справі №749/719/23 залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                       М.І. Кобаль

                                                                                                        Л.О. Костюк