ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

15 серпня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/6878/22 
Номер провадження 22-ц/816/1090/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Вакули Вадима Миколайовича
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 30 травня 2023 року, 
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації, 

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що з 29 червня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2022 року. За час спільного проживання ними був придбаний автомобіль Fiat Qubo 2010 року випуску, колір сірий, номер кузова № (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію –  НОМЕР_2 . Під час досудового врегулювання спору відповідач зазначав, що бажає, щоб при поділі автомобіля йому безпосередньо залишився транспортний засіб, але сплатити грошову компенсацію вартості частини автомобіля добровільно відмовляється. Вбачає підстави для виплати їй грошової компенсації вартості половини автомобіля, ціна якого визначена на підставі наявного в матеріалах справи звіту про визначення вартості майна. 
Просила суд ухвалити рішення, яким: визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль – Fiat Qubo 2010 року випуску, колір сірий, номер кузова № (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію – НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію частини вартості автомобіля в сумі 101 000 грн.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. 
Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль – Fiat Qubo 2010 року випуску, колір сірий, номер кузова № (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію – НОМЕР_2 .
В порядку поділу спільного майна подружжя автомобіль – Fiat Qubo 2010 року випуску, колір сірий, номер кузова № (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію – НОМЕР_2 залишено у власності ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за частину вартості автомобіля в сумі 101 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2020 грн 00 коп., сплачений при зверненні до суду.
Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. 
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Вакулу В.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
У доводах апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду ухвалено на підставі доказів, які були подані з порушення норм процесуального права. Зокрема, рішення суду про розірвання шлюбу від 10 листопада 2022 року та свідоцтво про реєстрацію шлюбу було подано до суду позивачем після початку слухання справи по суті. 
Представником ОСОБА_2 – адвокатом Андрієнко М.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги без задоволення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 29 червня 2013 року, який було розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2022 року (а.с. 66-67).
Під час перебування у шлюбі 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 був придбаний Fiat Qubo 2010 року випуску, колір сірий, номер кузова № (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію – НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . Транспортний засіб було зареєстровано в ТСЦ 5946. Відповідно до умов договору купівлі – продажу транспортний засіб придбано за ціною 47 300 грн (а.с. 26-27).
Відповідно до звіту про визначення вартості майна від 19 грудня 2022 року ринкова вартість легкового автомобіля марки Fiat Qubo 2010 року випуску, колір сірий, номер кузова № (шасі, рама) НОМЕР_1 , з урахуванням зносу, комплектності, технічного стану, станом на час проведення дослідження складає 202000 грн (а.с. 11-25).
Станом на час звернення ОСОБА_2 з позовом автомобіль перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами у справі.
Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль був придбаний ОСОБА_1 під час шлюбу з ОСОБА_2 , обставин на доказів, за яких вказане майно може бути визнано об`єктом права особистої власності однієї зі сторін, суд повідомлено не було. 
Судом першої інстанції було також враховано, що спірне майно є неподільною річчю, спільне володіння і користування вказаним майном є неможливим, оскільки шлюб між сторонами розірваний. Позивачка згодна на припинення права власності на її частку у спірному майні, а тому є підстави для стягнення з відповідача компенсації частини вартості цього майна. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають фактичним обстав нам 
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлю недомовленістю між ними.
Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням.    В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом і з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.
Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тобто, з вказаних норм вбачається, що позивач, звертаючись до суду з вимогами про поділ спірного автомобіля, повинна була довести факт придбання цього транспортного засобу під час перебування в шлюбі з відповідачем. Такі докази, а саме договір купівлі-продажу транспортного засобу від 30 листопада 2018 року, позивачем були надані при зверненні до суду з позовом, тобто у визначені ст. 83 ЦПК України строки. 
Натомість, відповідачем та його представником під час розгляду справи інстанційними судами не ставили під сумнів період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та не надали доказів на спростування презумпції спільності права власності на спірний транспортний засіб. 
Колегія суддів вважає необхідне зазначити також, що звертаючись до суду з позовом, позивач вказувала на те, що шлюб з відповідачем було розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2022 року, дане судове рішення опубліковане в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є у вільному доступі. Тому, на переконання колегії суддів, прийняття судом після початку слухання справи по суті, рішення суду про розірвання шлюбу та свідоцтва про укладення шлюбу не є істотним порушенням норм процесуального права, яке у свою чергу, було б підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог. 
Додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 червня 2023 року сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Вакули Вадима Миколайовича залишити без задоволення, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов