Постанова 
Іменем України
 
05 вересня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 757/53629/18 
провадження № 61-5959св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Падалкою Костянтином Вікторовичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року в складі судді Новака Р. В. та на постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року в складі колегії суддів Музичко С. Г., Болотова Є. В., Кулікової С. В.,
 
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог 
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
 
Позов мотивував тим, що 04 грудня 2015 року ПАТ «КСГ БАНК» та ОСОБА_1 уклали договір банківського вкладу № 193- ДФГ/15, відповідно до якого позивач розмістив на рахунку банку кошти у розмірі 9 000 000 грн строком на 376 днів (до 14 грудня 2016 року) під 25,50 % річних. 
Згідно з договором банківського вкладу № 13-ДФД/15 від 05 лютого 2015 року позивач розмістив на рахунку банку ПАТ «КСГ БАНК» кошти на загальну суму 100 000 дол. США строком на 376 днів (до 15 лютого 2016 року) під 12,75 % річних. 
 
30 серпня 2016 року Правління Національного банку України прийняло рішення № 239-рш/БТ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КСГ БАНК». На підставі зазначеного рішення Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30 серпня 2016 року прийняла рішення № 1656 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КСГ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора».
 
У зв`язку з початком ліквідаційної процедури позивач отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200 000 грн - гарантовану суму вкладу згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
 
Вказує, що власниками істотної участі ПАТ «КСГ БАНК» є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких на підставі статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» позивач просить стягнути заборгованість за договорами банківських вкладів у розмірі 9 000 000 грн та 100 000 дол. США. 
 
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій 
 
Рішенням 10 грудня 2021 року Печерський районний суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 ; постановою від 09 березня 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Судові рішення мотивовані тим, що оскільки з 30 серпня 2016 року в ПАТ «КСГ БАНК» розпочата процедура ліквідації, позивач має право отримати належні йому суми банківських вкладів виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього. 
 
Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 призвели до настання негативних наслідків у вигляді заподіяння збитків позивачу. У цій справі позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь коштів як збитків, завданих, на думку позивача, неправомірними діями відповідачів по відношенню до банку. Водночас такими діями збитки можуть бути завдані саме банку, а не позивачу.
Таким чином, суди пославшись на висновок, зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року в справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20), вважали, що позивач не довів порушення його прав чи безпосереднього інтересу. 
 
Аргументи учасників справи
 
25 квітня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Падалку К. В. подав у Верховний Суд касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
 
Касаційна скарга та уточнена її редакція мотивовані тим, що суди:
неправильно встановили обставини справи, у зв`язку з чим безпідставно відмовили в задоволенні позову;
не проаналізували постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року в справі № 826/14032/16 про задоволення позову ОСОБА_2 до Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії; 
не врахували, що термін повернення вкладів за договорами банківських вкладів № 13-ДФД/15 від 05 лютого 2015 року та № 193-ДФГ/15 від 04 грудня 2015 року настав у визначений договором термін, умовами договору не передбачено пролонгацію строку дії договорів, а тому в ПАТ «КСГ БАНК» виник обов`язок повернути ОСОБА_1 кошти за вказаними договорами. Проте, саме через дії відповідачів позивач не отримав кошти за вказаними договорами. Після набрання чинності постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року в справі № 826/14032/16 відповідачі на загальних зборах акціонерів банку прийняли рішення про зміну назви юридичної особи (з ПАТ «КСГ БАНК» на ПАТ «КСГ») та виключили з видів діяльності юридичної особи таку, як банківська діяльність. На думку позивача таке рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «КСГ БАНК» є незаконним, оскільки реєстраційні дії щодо виключення кредитною установою зі своєї назви слова «банк» та із переліку видів своєї діяльності «банківської діяльності» були проведені без дотримання процедури, передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Реорганізація юридичної особи ПАТ «КСГ» в ПАТ «КСГ»фактично була проведена на підставі незаконного рішення акціонерів банку. Зазначає, що відповідно до інформації про основних акціонерів, наведеної у відомостях про остаточних ключових учасників у структурі власності банку станом на 27 січня 2016 року та відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про кінцевих бенефіціарних власників ПАТ «КСГ» є ОСОБА_4 , якому належало 33,4603% акцій ПАТ «КСГ БАНК», та його дружина - ОСОБА_3 , якій належало 33,4603% акцій ПАТ «КСГ БАНК». Вказані обставини підтверджують, що саме незаконні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 призвели до настання негативних наслідків у вигляді заподіяння збитків позивачу як вкладнику ПАТ «КСГ БАНК». Суди не досліджували питання та обставини щодо протиправної реорганізації ПАТ «КГС БАНК» та не звернули увагу на порушення акціонерами вимог статті 82 Закону України «Про акціонерні товариства», а обмежилися аналізом та дослідженням норм статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та положень закону щодо неплатоспроможності банку;
не врахували, що внаслідок дій відповідачів порушено право позивача володіти та вільно користуватись своїм майном. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як власники істотної участі банку мають нести відповідальність за зобов`язаннями ПАТ «КГС БАНК» перед ОСОБА_1 , оскільки саме відповідачі не вжили всіх необхідних заходів для запобігання неплатоспроможності банку. 
 
Рух справи
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 25 квітня 2023 року касаційну скаргу передано на розгляд судді-доповідачеві Антоненко Н. О.
 
Ухвалою від 05 травня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу позивача без руху; надав для усунення недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвалою від 26 червня 2023 року Верховний Суд поновив ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року; відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою позивача; витребував з районного суду справу № 757/53629/18; надав учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
 
27 липня 2023 року матеріали справи № 757/53629/18 надійшли до Верховного Суду та передані судді-доповідачеві Антоненко Н. О. 
 
Межі та підстави касаційного перегляду
При перегляді у касаційному порядку судових рішень суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі 26 червня 2023 року Верховний Суд зазначив, що підставою касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду заявник зазначає пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та суд не дослідив зібрані в справі докази).
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди встановили, що 05 лютого 2015 року ОСОБА_1 та ПАТ «КСГ БАНК» уклали договір банківського вкладу № 13-ДФД/15, відповідно до умов якого позивач розмістив кошти на загальну суму 100 000 дол. США строком на 376 днів (до 15 лютого 2016 року) під 12,75 % річних.
 
04 грудня 2015 року ОСОБА_1 та ПАТ «КСГ БАНК» уклали договір банківського вкладу № 193-ДФГ/15, відповідно до умов якого позивач розмістив на рахунку у банку кошти на загальну суму 900 000 грн строком на 376 днів (до 14 грудня 2016 року) під 25,50 % річних.
 
30 серпня 2016 Правління Національного банку України прийняло рішення № 239-рш/БТ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КСГ БАНК». На підставі зазначеного рішення виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30 серпня 2016 року прийняла рішення № 1656 «Про початок процедури ліквідації АТ «КСГ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора».
 
У зв`язку з початком ліквідаційної процедури позивач отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200 000 грн - гарантовану суму вкладу згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
Позиція Верховного Суду
 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
 
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
 
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року в справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) вказано, що: «у цій справі позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь коштів як збитків, завданих, на думку позивачки, неправомірними діями відповідача по відношенню до банку. Водночас такими діями збитки можуть бути завдані саме банку, а не позивачці. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Водночас не підлягає судовому захисту похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого. 
Отже, позивачка не довела порушення її права чи безпосереднього інтересу, а тому вона є неналежним позивачем у цій справі. Це є самостійною підставою для відмови в позові (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження                            № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9))». Велика Палата Верховного Суду погоджується з позивачкою в тому, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити».
 
Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року в справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами позивачки про те, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» жодним чином не виключає можливість притягнення власника істотної участі банку до відповідальності у порядку, визначеному статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Так, відповідно до частин третьої - п`ятої статті 58 цього Закону учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку; власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку; пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів НБУ, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що зазначеною статтею передбачена відповідальність пов`язаних осіб банку перед банком, а не перед його кредиторами.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що якщо банку заподіяно шкоди не шляхом вчинення окремо визначених дій (бездіяльності), які мали наслідком знищення або пошкодження конкретної речі, втрату конкретних доходів чи подібні наслідки, а шляхом недотримання вимог законодавства, невжиття своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку тощо, що призвело до зниження чистих активів банку, порушення нормативів, зокрема ліквідності та втрати банком стану платоспроможності, то розмір шкоди, завданої банку, оцінюється розміром недостатності майна банку для задоволення вимог усіх кредиторів, якщо не доведений більший розмір шкоди. Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/11027/18 (провадження № 12-185гс19, пункт 7.61).
При цьому Велика Палата Верховного Суду у цій справі не вирішує питання про виконання чи порушення відповідачем обов`язків, покладених на нього законом, зокрема статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки таке вирішення було би виходом за межі цієї справи. Зазначене питання має бути вирішене в межах іншої справи за позовом належного позивача».
 
У справі, що переглядається:
позивач звернувся з позовом про стягнення на його користь коштів як збитків, завданих, на його переконання, неправомірними діями відповідачів по відношенню до банку. Водночас такими діями збитки можуть бути завдані саме банку, а не позивачу;
позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу.
 
За таких обставин суди правильно відмовили у задоволенні позову через те, що позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу.
 
Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах колегія суддів відхиляє, оскільки у мотивувальній частині постанови містяться посилання на наявні постанови Верховного Суду у справах з подібних правовідносин.
 
Колегія суддів не приймає аргументи касаційної скарги про те, що суди безпідставно не врахували обставини, встановлені у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року в справі № 826/14032/16 щодо визнання протиправними та скасування рішень Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1656 від 30 серпня 2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КСГ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» та наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 серпня 2016 року № 354 «Про початок процедури ліквідації АТ «КСГ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» і зобов`язання вчинити дії щодо відновлення роботи банку з огляду на таке.  
 
Після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень пункту 17 частини першої статті 2, статей 34, 37, 44, 48 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб». Скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом. Зазначений висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16.
 
Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, висновків судів не спростовують, на законність оскаржених рішень не впливають, а спрямовані на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції за загальним правилом частини першої статті 400 ЦПК України, оскільки Верховний Суд не вправі встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Доводи касаційної скарги з урахуванням меж касаційного оскарження не дають підстав уважати, що оскаржені рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду прийняті з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - без змін.
 
Керуючись статтями  400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Падалкою Костянтином Вікторовичем, залишити без задоволення.
 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                       Н. О. Антоненко 

                                                                                                І. О. Дундар

                                                                                                М. М. Русинчук