ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року	Львів	Справа № 461/6117/22 пров. № А/857/8088/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Скрутень Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Галицького районного суду м.Львова від 25 квітня 2023 року (суддя – Мисько Х.М., час ухвалення – 13:50 год., місце ухвалення – м.Львів, дата складання повного тексту – 28.04.2023), 
в адміністративній справі №461/6117/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, 
про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил, 

                                                           встановив: 

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці, в якому просив: 1) скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0884/20900/22 від 01.11.2022; 2) провадження у справі про порушення митних правил відносно позивача за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.472 МК України, закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу зазначеного порушення митних правил. 
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, у суді першої інстанції подав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25.04.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржене рішення суду, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки не з`ясував дійсну вартість предмету порушення митних правил, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки суд помилково вважав висновок експерта належним та допустимим доказом у справі, в даній справі наявна недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, зокрема в частині наявності у діях ОСОБА_1 ознак суб`єктивної сторони складу порушення митних правил, суд неправильно застосував норми процесуального права, оскільки безпідставно взяв до уваги факт сплати позивачем штрафу. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 25.04.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Спірною постановою в.о. заступника начальника – начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0884/20900/22 від 01.11.2022 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, на суму 119325,15 грн. (а.с. 15-17). 
Цю постанову №0884/20900/22 від 01.11.2022 винесено за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №0884/20900/22 від 18.09.2022 року відносно ОСОБА_1 та матеріалів справи про порушення митних правил за ознаками вчиненого ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.2 ст.271 МК України (а.с. 19-26). 
Зміст вказаних вище протоколу від 18.09.2022, постанови від 01.11.2022 та матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.271 МК України, містить наступну інформацію. 
18.09.2022 року о 16 год. 45 хв. у зону митного контролю пункту пропуску "Краківець - Корчова" митного поста "Яворів" Львівської митниці, смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» заїхав автомобіль марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316CDI», VIN НОМЕР_1 з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_1 .. До митного контролю громадянин ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії ТНС № 434337, паспорт громадянина для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із р.н. НОМЕР_2 , декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 18.09.2022 та митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 18.09.2022, чим заявив про відсутність товарів, які підлягають декларуванню та вказав про наявність лише особистих речей. За результатами митного огляду вказаного транспортного засобу було встановлено, що окрім особистих речей у вантажному відсіку транспортного засобу також переміщуються товари, які не заявлено у поданих документах, а саме: майнер (пристрій для видобутку криптовалюти), торгової марки «Bobcatminer 300» у кількості 23 штук. 
Митний орган встановив, що  про наявність виявлених під час митного огляду товарів гр. України ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон громадянами України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 18.09.2022 року не вказав. Достовірність відомостей, вказаних у митній декларації ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом. Таким чином відповідач дійшов висновку, що гр. ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, згідно ст.471 ч.2 МК України. 
Відповідно до Висновку №142000-3301-0476 від 10 жовтня 2022 року, складеного експертом Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України Колесниченко Н.В., загальна вартість вилученого товару, зазначеного в постанові про призначення експертизи від 22.09.2022 року в справі про порушення митних правил №0884/20900/22 станом на дату оцінки становить 397750,00 грн. (а.с. 24-26). 
Не погоджуючись і вказаною постановою про порушення митних правил від 01.11.2022 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції в рішенні від 25.04.2023 виходив з того, що постанова митниці є законною, вина позивача доведена, вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України - доведено. 
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується із вказаними вище висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. 
Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону. 
Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. 
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП). 
Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП. 
Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Водночас, відповідно до ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. 
Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення. 
Частиною 4 статті 374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів. 
У відповідності до ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
Нормами ч.4 ст.374 МК України визначено, що «Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/ або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї етап і, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян». 
Згідно норм ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. 
Нормами ст.266 МК України визначено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення. 
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. 
Частиною 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів. 
Встановлено, що постановою Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0884/20900/22 від 01.11.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, на суму 119325,15 грн.. 
Зі змісту цієї постанови видно, що 18.09.2022 року о 16 год. 45 хв. у зону митного контролю пункту пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» заїхав автомобіль марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDІ», VIN НОМЕР_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . До митного органу ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серії ТНС №434337, паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із р.н. НОМЕР_2 та митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 18.09.2022 року, чим заявив про відсутність товарів, які підлягають декларуванню та вказав про наявність лише особистих речей. 
За результатами митного огляду вказаного транспортного засобу митницею встановлено, що окрім особистих речей у вантажному відсіку транспортного засобу також переміщується товари, які не заявлено у поданих документах, а саме: Майнер (пристрій для видобутку криптовалюти), торгової марки Bobcatminer 300 у кількості 23 штук. 
Про наявність виявлених під час митного огляду товарів ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон громадянами України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 18.09.2022 року, не вказав. 
Достовірність відомостей, вказаних у митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон громадянами України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 18.09.2022 року ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом. 
Таким чином, Львівська митниця дійшла вірного висновку, що гр. ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами та правильно кваліфікувала такі дії, що мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за що передбачено ч.2 ст.471 МК України. 
При цьому, обираючи міру стягнення, відповідач по справі врахував Висновок №142000-3301-0476 від 10 жовтня 2022 року (далі - Висновок), складений експертом Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України Колесниченко Наталією Валеріївною, згідно з яким загальна вартість вилученого товару, зазначеного в постанові про призначення експертизи від 22.09.2022 року в справі про порушення митних правил №0884/20900/22 станом на дату оцінки становить 397750,00 грн.. 
Відносно питання щодо достатності і достовірності (належності і допустимості) доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні порушення митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), які вчинені 18.09.2022 року, то колегія суддів зазначає наступне. 
Як уже було вказано апеляційним судом вище, відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. 
Згідно статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення. 
Крім цього, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.73 КАС України). 
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.76 КАС України). 
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано, що згідно із частинами 2, 3 статті 357 МК України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.515 МК України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. 
Частиною другою статті 515 МК України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи. 
Згідно з нормами ст.516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта. 
Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 №18, у редакції наказу від 12.11.2019 №29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства. 
Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-ІІІ(далі-Закон № 2658-ІІІ). 
Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 №1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823. 
Згідно з п.4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 №105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення. 
Водночас, суд першої інстанції відповідний Висновок необґрунтовано визнав належним та допустимим доказом визначення вартості ввезеного позивачем товару. 
Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що у висновку вказано, що для визначення вартості товару застосовано порівняльний (ринковий) підхід, з використанням аналогового методу, що базується на порівнянні споживчих властивостей об`єкта оцінки, зі споживчими властивостями, що є на даний час на внутрішньому ринку України. Інформація про вартість товарів отримана з торговельних мереж м. Львова та мережі Інтернет. Разом з тим, до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром. 
Проте не враховано того факту, що країна відправки таких товарів є Швейцарія, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України. 
Зі змісту Висновку видно, що вартість товару визначена станом на дату проведення дослідження (10.10.2022), що свідчить про його недопустимість, оскільки для встановлення об`єктивної істини у справі вартість товару повинна була б бути визначеною станом на 18.09.2022 (дату вчинення правопорушення). 
У Висновку вказано, що результати експертизи є достовірними з урахуванням наступних застережень: товар, зазначений у постанові про призначення експертизи від 22.09.2022 року та протоколі про порушення митних правил та описі предметів, відповідає наданому до огляду зразку; об`єкт експертизи в працездатному стані; цінова інформація, отримана з оприлюднених відкритих джерел, є правдивою; експерт припускає відсутність будь-яких прихованих факторів, що впливають на вартість досліджуваного об`єкта. 
Суд звертає увагу, що об`єктом дослідження не була сукупність всіх предметів правопорушення, а виключно 1 одиниця, що викликає сумніви у тому, що решту вилучених товарів відповідають опису предметів. Експертом не перевірялася працездатність вилученого товару та наявність чи відсутність слідів користування на таких, а до уваги взято ціну за нові пристрої для видобування криптовалюти. 
Правдивість цінової інформації, отриманої з оприлюднених відкритих джерел станом на сьогодні неможливо перевірити, так як експертом не долучено до висновку відповідних матеріалів, на які посилається експерт. 
Зі змісту Висновку видно, що у пункті 4 визначено перелік супровідних документів до Висновку, зокрема: 1) постанова про призначення експертизи від 22.09.2022 року у справі про порушення митних правил №0884/20900/22; 2) протокол про порушення митних правил №0884/20900/22 від 18.09.2022 року; 3) опис предметів від 18.09.2022 по справі про порушення митних правил №0884/20900/22 від 18.09.2022 року. 
З пункту 6 Висновку випливає, що об`єктом дослідження, який надано до огляду, є 1 майнер марки «BOBCAT», моделі «Bobcat Miner 300», з комплектуючими, в упаковці виробника. На товарі відсутні видимі ознаки використання, пошкодження тощо. 
Згідно з ч.1 ст.357 МК України, взяті проби (зразки) товарів під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття у строк, що не перевищує трьох календарних днів після їх взяття, надсилаються поштою або доставляються посадовою особою митного органу до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи). Проби (зразки) товарів, що швидко псуються або мають обмежений строк зберігання, доставляються для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи) не пізніше наступного дня після їх взяття. 
Отже, положення статті 357 МК України унормовують, що дослідження (аналіз, експертиза) спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом може проводитися виключно щодо проб (зразків) товару, які повинні бути отримані відповідно до встановленої законодавством процедури. 
При цьому, статтею 356 МК України врегульовано питання взяття проб (зразків) товарів. 
Відповідно до ч.2 ст.356 МК України, взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника. 
Згідно з ч.ч. 13-14 ст.356 МК України, проби (зразки) товарів, крім великогабаритних і технічно складних (машини, технологічні лінії, промислові конструкції тощо) беруться в мінімальній кількості у двох примірниках (досліджуваний та контрольний), кожен з яких є достатнім для проведення дослідження. У разі якщо взяття контрольних проб (зразків) товарів з об`єктивних причин не видається можливим (одиничний товар, обмежена кількість, вміст поштового відправлення тощо), проби (зразки) товарів беруться в одному примірнику (досліджуваному). 
Відповідно до ч.17 ст.356 МК України, про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
В контексті дотримання відповідачем положень ч.ч. 2, 17 ст.356 МК України слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутнє як рішення керівника митного органу або його заступника про взяття проб (зразків) товару, так і акт про взяття проб (зразків) товарів. 
Таким чином колегія суддів приходить до переконання, що при проведенні експертизи було порушено процедуру відбору зразків товару для проведення експертизи, наслідком чого є те, що вказані зразки не могли представляти собою увесь товар і загалом процедура взяття проб (зразків) товару відповідачем не проводилася, що свідчить про те, що Висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки такий висновок отримано за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази. 
Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.515 МК України, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. 
У такому випадку митна вартість ввезеного товару може бути підтверджена відповідно до положень ст.53 МК України, зокрема, декларацією митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічним договором (контрактом) або документом, який його замінює, та додатками до нього у разі їх наявності; рахунком-фактурою (інвойсом) або рахунком-проформою (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківськими платіжними документами, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - іншими платіжними та/або бухгалтерськими документами, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортними (перевізними) документами, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензією на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страховими документами, а також документами, що містять відомості про вартість страхування. 
У разі відсутності в наведених вище документах відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, додатково надаються: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Із Рахунку (Rechnung) №05270622 від 16.09.2022 року видно, що такий виставлений компанією X10 Gmbh на товар «Bobcat miner 300» у кількості 23 штуки за ціною 47 CHF (швейцарських франків) за 1 одиницю, тобто 1081 CHF за 23 одиниці та дійсний до сплати до 27.10.2022 року. Отримувачем товару, згідно з виставленим рахунком є гр. ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27-28, 77-78). 
Як видно з Квитанції від 18.10.2022 року, ОСОБА_3 було сплачено на користь компанії X10 Gmbh (Huebacher 36 8153 Rumlang) 1081 CHF у готівці (а.с.  29-31, 79-81). 
Вказані документи є належними та допустимими, копії яких були надані адвокатом Завадою Т.Р. при розгляді справи, а тому були предметом оцінки відповідача по справі при прийнятті оскаржуваної постанови. 
Колегія суддів вважає, що визначення митної вартості товару слід було визначати за договірної ціною, що відповідає першому методу визначення митної вартості. 
Таким чином, вартість товару Майнер (пристрій для видобутку криптовалюти), торгової марки «Bobcatminer 300» у кількості 23 шт. становить не 397750, 00 грн., як зазначено у Висновку, а 1081 CHF (Швейцарський франк), що станом на дату вчинення правопорушення згідно з офіційним курсом Національного Банку України (38,1838) (а.с. 33-34) становить: 1081 * 38,1838 = 41276, 69 грн.. 
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.472 МК України, відповідач по справі повинен був взяти до уваги договірну ціну товару згідно з Рахунком (Rechnung) №05270622 від 16.09.2022 року та Квитанцією від 18.10.2022 року (згідно першого методи визначення митної вартості товару) та накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, зокрема у розмірі 12383,01 грн., замість 119325,15 грн.. 
Вказані обставини свідчать про часткову невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Частиною 6 статті 286 КАС України визначено, якщо за наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, таке стягнення не може бути посилено. 
Суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, наділений повноваженнями, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення. 
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №660/575/16-а, від 12.05.2020 у справі №490/236/16-а. 
З урахуванням наведених правових положень суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у постанові у справі про порушення митних правил №0884/20900/22 від 01 листопада 2022 року Львівської митниці зменшити захід стягнення в межах, передбачених ч.2 ст.471 МК України про відповідальність за адміністративне правопорушення зі штрафу в сумі 119325,15 гривень на штраф в сумі 12383,01 грн.. 
Таким чином, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апелянта в частині визначення вартості ввезеного на митну територію України товару, що підтверджено належними і допустимими доказами. 
Тому доводи апеляційної скарги позивача знаходять своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції у відповідній частині обґрунтованості спірної постанови відповідача. 
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити за необґрунтованістю інших вимог. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, частковою невідповідністю висновків викладених у рішенні суду першої інстанції фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, що у відповідності до вимог статті 317 КАС України є підставою для його скасування та прийняття нової постанови суду. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд –
                                                                       
                                                           постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2023 року в адміністративній справі №461/6117/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил – скасувати та прийняти нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити частково. 
У постанові у справі про порушення митних правил №0884/20900/22 від 01 листопада 2022 року Львівської митниці зменшити захід стягнення в межах, передбачених частиною другою статті 471 Митного кодексу України про відповідальність за адміністративне правопорушення, зі штрафу в сумі 119325,15 гривень на штраф в сумі 12383 (дванадцять тисяч триста вісімдесят три) гривні 01 копійок. 
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (код ЄДРПОУ 43971343) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 805 (сімсот п`ять) грн 20 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.  

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 08.09.2023 року