Номер провадження: 33/813/813/23
Номер справи місцевого суду: 522/3975/23 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., адвоката Губської О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на користь держави України, та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави України.
З вказаної постанови вбачається, що 11.02.2023 року о 9 годині 56 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X1», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Фонтанська дорога, біля будинку №59, у м. Одесі, із ознаками наркотичного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.
Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)суд першої інстанції надавши оцінку доказам, на які послався в обґрунтування свого рішення, визнав їх допустимими, порушив норми чинного законодавства односторонньо із звинувачувальним ухилом розглянув справу, взявши до уваги лише докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 та не врахував ті докази та обставини, які доводять його невинуватість;
2)протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №079150 від 11.02.2023 року складено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки він відображає відомості, які не відповідають дійсності;
3)на жодному із відеозаписів не зафіксовано, що автомобіль перебував у русі і керував ним ОСОБА_1 , крім того не зазначено, яким чином працівники поліції встановили, і чим підтверджено відомості, що порушення мало місце саме о 09:56 год.;
4)при складанні протоколу ОСОБА_1 не було працівниками поліції роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП;
5)з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, а навпаки наполягав на ньому;
6)відеозапис також є належним доказом, оскільки відеофіксація не є безперервною.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення адвоката Губської О.М., яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Однак, з таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-довідка, з якої вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 01.12.2019 року;
-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №079150 від 11 лютого 2023 року з якого вбачається, що 11 лютого 2023 року о 09:56 год. в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, 59 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X1», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість мови, виражене тремтіння пальців рук. Від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення ОСОБА_1 написав, що не відмовлявся від проходження експертизи, капітан не компетентний у виконанні своїх обов`язків;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було направлено до ООМЦПЗ ООР, однак ОСОБА_1 до медичного закладу не поїхав;
-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 11 лютого 2023 року приблизно о 09:56 год. в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, 59 автомобіль марки «BMW X1», номерний знак НОМЕР_1 , стояв на проїзній частині дороги – велодоріжці. Факт порушення водієм правил паркування транспортного засобу помітили поліцейські, які їхали в той час по вул. Фонтанська дорога. Вони зупинились біля транспортного засобу «BMW X1» та підійшли до нього. Водій даного транспортного засобу - ОСОБА_1 , коли побачив, що до нього підійшли працівники поліції, відразу пояснив, що він розуміє чому працівники поліції до нього під`їхали. Пояснив, що дійсно, розуміє, що порушив правила паркування, зупинивши свій транспортний засіб на велодоріжці. Також попросив, щоб йому на перший раз зробили усне зауваження, та він поїде. На що поліцейські ніяк не відреагували, проте, навпаки продовжили спілкування із ОСОБА_1 . ОСОБА_1 , пояснив працівникам поліції, що у нього біполярний розлад, оскільки за останній час йому довелося пережити багато неприємностей, пояснив, що він п`є ліки, тому розмовляє швидко та голосно. Однак, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у нього є підозра, що останній знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, тому запропонував останньому проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 відразу надав свою згоду, однак просив працівників поліції, щоб вони надали можливість транспортний засіб прибрати з велодоріжки, щоб він не створював аварійної ситуації та не заважав іншим учасникам дорожнього руху. Працівник поліції, сказав, що він відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тому останній не має права керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 намагався декілька разів пояснити працівникам поліції про їх неправильне ставлення до ситуації, яка склалася. Однак працівник поліції, а саме: капітан поліції ОСОБА_2 , не слухав водія, постійно його перебивав, наполягав на своєму, що транспортний засіб залишається на місці паркування, а ОСОБА_1 повинен їхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Потім ОСОБА_1 відмовився поїхати до медичного закладу.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Тобто, одними із ознак складу даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
 
При цьому, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести даний факт.
Працівниками поліції, незважаючи на порушення вищезазначених вимог закону, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до відеозапису, який було приєднано до матеріалів справи вбачається, що у працівника поліції, виникла підозра, що ОСОБА_1 знаходиться в стані наркотичного сп`яніння лише після того, як останній повідомив про те, що у нього є психічні розлади здоров`я та він п`є ліки. Потім працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для встановлення стану наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу. Однак, враховуючи той факт, що працівники поліції, спочатку повідомили ОСОБА_1 про те, що він порушив правила паркування транспортного засобу, останній попросив дозволити йому прибрати його транспортний засіб з велодоріжки, щоб не заважати іншим учасникам дорожнього руху. Працівники поліції не дозволили йому це зробити, мотивуючи це тим, що у них виникла підозра, що ОСОБА_1 знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, тому вони відсторонили його від керування транспортним засобом. На прохання ОСОБА_1 щоб поліцейський сам перепаркував транспортний засіб, останній відмовився, також не сприяли тому, щоб викликати евакуатор або замовити послугу «тверезий водій», тобто своїми діями працівники поліції провокували ОСОБА_1 на конфліктну ситуацію, а в подальшому і на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. 
 
Не погодившись з діями працівників поліції, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. За результатами вказаної обставини працівниками поліції був складений протокол, з яким ОСОБА_1 , також, не погодився, що було відображено в протоколі, а саме він написав, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовляється, капітан поліції не компетентний у виконанні своїх професійних обов`язків.
В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 надав відповідь з ДПП УПП в Одеській області, з якої вбачається, що він намагався оскаржити неправомірні дії працівників поліції. Крім того, суду було надано висновок лікаря-психіатра вищої категорії, про те, що у ОСОБА_3 встановлено діагноз: біполярний афективний розлад, стан ремісії, у 
Вказаній медичній документації вказані обставини, які викликають дане захворювання.
Отже, пояснення, які надав ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівникам поліції, пояснення які надав в судовому засіданні його адвокат, та докази, які були досліджені судом апеляційної інстанції (медична документація) узгоджуються між собою.
Надаючи оцінку обставинам відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд виходить з того, що будь-який громадянин, будучи безпідставно звинуваченим у вчиненні правопорушення правоохоронним органом, з моменту пред`явлення безпідставного звинувачення щодо себе, буде з недовірою відноситись до представника правоохоронного органу, та за можливості буде відмовлятись від виконання його вимог. 
Статтею 265-4 КУпАП визначено, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, місцях зупинки або стоянки, а саме: розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжцію. Зважаючи на те, що транспортний засіб BMW X1, номерний знак НОМЕР_1 знаходився на велодоріжці, тобто був припаркований із порушенням вимог Правил дорожнього руху, за що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності, працівники поліції повинні були вжити заходів, для того, щоб прибрати даний транспортний засіб із велодоріжки, на чому наполягав ОСОБА_1 .
Дані норми закону працівниками поліції було проігноровано, що дає підстави суду вважати, що ціллю працівників поліції, було лише складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , всупереч його обґрунтованого прохання щодо перепаркування транспортного засобу, задля уникнення аварійної ситуації та заважанню іншим учасникам дорожнього руху, щодо їх безперешкодного пересування, а після цього ОСОБА_1 погодився їхати до медичного закладу
Прохання ОСОБА_1 щодо перепаркування було розцінено, як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
Отже, працівники поліції не намагалися вислухати доводи ОСОБА_1 , не намагались уникнути конфліктної ситуації, навпаки загострюючи її та провокуючи ОСОБА_1 вчинити такі дії, які б дозволили останнім з формальних підстав скласти у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Формальний підхід до складання протоколу про адміністративне правопорушення також підтверджується і відеозаписом, з якого вбачається, що, як тільки працівники поліції склали протокол, вони поїхали з місця події, залишив ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу – особу відсторонену від керування транспортним засобом з нібито ознаками наркотичного сп`яніння. 
Згідно зі ст. 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. Відповідно, виходячи з сенсу вказаної статі, якщо особа сприймає певну вимогу як явно незаконну, то відповідальність за непідкорення такому розпорядженню, може наступати лише у випадках прямо передбачених законом.
Окремої уваги суду першої інстанції потребувало те, що зовнішній вигляд ОСОБА_1 та його мова на відеозаписі, наданого поліцією, не містить ознак явного наркотичного сп`яніння, на які вказано в протоколі, зокрема мова особи, хоча і жвава, проте зв`язана, тремтіння пальців – пов`язана з тим, що ОСОБА_1 тривалий час знаходився на вулиці, де було холодно, хода його стійка, а сама поведінка - реакція на поведінку працівників поліції адекватна ситуації, яка склалась.
Отже, враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, про те, що має місце неналежне виконання своїх обов`язків працівниками поліції, які не надали правильної оцінки ситуації, яка склалася та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУАП.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
 
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
 
За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної інстанції заслуговують на увагу. 
 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
 
Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, так як доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження при розгляді справи. Судом першої інстанції при винесенні постанови не було в повному обсязі дотримано вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, а саме судом не було перевірено наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим суд неправильно встановив фактичні обставини справи та визнав ОСОБА_1 винним у його вчиненні.
Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Однак, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За правилами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні апеляційним судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова