ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 712/6167/23                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Стеценко О.С.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 серпня 2023 року                                                                                     м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Ключковича В.Ю..
                                                                 Кузьмишиної О.М.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Черкаської митниці на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці Державної митної служби України про скасування постанови, винесеної у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Черкаської митниці Державної митної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати повністю постанову в справі про порушення митних правил №0044/90200/22 від 14.12.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками частини 1 статті 485 Митного Кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 28 756,98 гривень.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил № 0044/90200/22 від 14.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 28756,98 грн., а провадження у справі закрито.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Черкаська митниця звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що позивача було завчасно належним чином повідомлено про початок відносно нього відповідної перевірки, складення протоколу про порушення митних правил, час та місце розгляду справи, необхідність надання пояснень по суті справи, однак,   ОСОБА_1 ухилився від явки до митного органу та пояснення не надав. Також, апелянт стверджує про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Строгого Валерія Федоровича надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою комунікаційної платформи «EasyCon».
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - Строгого Валерія Федоровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.
21 серпня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Строгого Валерія Федоровича надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Також, 22 серпня 2023 року електронною поштою та через систему «Електронний суд» до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Строгого Валерія Федоровича надійшло клопотання про долучення доказів.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 жовтня 2022 року уповноваженою особою Черкаської митниці відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил за ч. 1 ст. 485 МК України. 
Протокол складено на підставі інформації митних органів Республіки Польща, доведеної листом Державної митної служби України від 27.06.2022 № 15/15-03-01/7/2125, яким встановлено, що сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AN0031818 від 12.12.2018 є автентичним, але експортер (компанія «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA.POLSKA») не надав витребувані матеріали під час розслідування документи та не довів преференційне походження товару, а тому останній не має преференційного походження з ЄС. Тому, на думку посадових осіб Черкаської митниці, ФОП ОСОБА_1 було вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, тобто, вчинено правопорушення за ч. 1 ст.485 МК України.
14 грудня 2022 року Черкаською митницею в особі начальника Черкаської митниці Меньшикова Д.О. було винесено постанову про порушення митних правил № 0044/90200/22, згідно якої, ОСОБА_1 , як фізичну особу було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 28 756,98 грн.
Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 під час здійснення декларування товару за МД від 12.12.2018 № UA902050/2018/512639 було безпідставно заявлено наявність пільги зі сплати ввізного мита, що призвело до звільнення від сплати ввізного мита та зменшення розміру ПДВ на загальну суму 9585,66 грн. Підставою для отримання вказаної пільги послугував сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AN0031818 від 14.12.2018, отриманий ФОП ОСОБА_1 від компанії «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA. POLSKA» згідно п.3.10 зовнішньоекономічного договору від 17.07.2018 № 17072018. ОСОБА_1 є співзасновником вказаної компанії, тобто, ФОП ОСОБА_1 та компанія «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA. POLSKA» є взаємопов`язаними особами.
Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2  ст. 1 Митного кодексу України  (далі - МК України), відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
За приписами частини 1 статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Частинами 7-8 статті 257 МК України закріплено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості.
У відповідності до ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Положеннями ч. 1 ст. 266 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Згідно пунктів 1,4 частини 1 статі 289 МК України, обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України; після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.
Частиною 1 статті 281 МК України визначено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
За приписами частини сьомої статті 36 МК України, повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Статтею 26 Глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі - Протокол І).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:
(a) сертифікат з перевезення товару ЕиК1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або
(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Згідно ч.ч. 1-2 ст. 36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 43 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Відповідно до частини 1 статті 485 МК України (в редакції, чинній на час митного оформлення позивачем товару), заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2022 року Черкаською митницею в особі начальника Черкаської митниці Меньшикова Д.О. було винесено постанову про порушення митних правил № 0044/90200/22, згідно якої, ОСОБА_1 , як фізичну особу було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 28 756,98 грн. (Т. 1 а.с. 10-16).
Згідно ч.ч. 1-2 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
В силу ч. 4 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Статтею 531 МК України визначено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Колегія суддів зазначає, що розгляд справи про порушення митних правил здійснювався у відсутності ОСОБА_1 , при цьому, матеріали справи не містять підтвердження факту належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.
Так, законодавством регламентовано чітку процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачає повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, поштовим відправленням з повідомленням про вручення та розгляд справи виключно за наявності відомостей про належне і завчасне повідомлення такої особи та в її присутності.
При цьому, зазначена процедура покликана забезпечити реальну можливість особі, яка притягається до відповідальності, реалізувати її процесуальні права, зокрема, право на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, бути присутньою під час розгляду справи, тощо.
Апелянт зазначає, що позивача було завчасно належним чином повідомлено про початок відносно нього відповідної перевірки, складення протоколу про порушення митних правил, час та місце розгляду справи, необхідність надання пояснень по суті справи, однак,   ОСОБА_1 ухилився від явки до митного органу та пояснення не надав.
Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта безпідставними, оскільки, листи Черкаської митниці від 09.11.2022 №7.27-1/20/10/3038 щодо перенесення розгляду справи на 23.11.2022 о 11:00 год., від 23.11.2022 №7.27-1/20/10/3161 щодо перенесення розгляду справи на 30.11.2022 о 10:00 год., від 02.12.2022 №7.27-1/20/10/3281 щодо перенесення розгляду справи на 14.12.2022 о 11:00 год. не були вручені ОСОБА_1 та повернулися на адресу Черкаської митниці, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (Т. 1 а.с. 186-193).
Отже, вищевказане свідчить, що на час прийняття Черкаською митницею оскаржуваної постанови від 14 грудня 2022 року № 0044/90200/22 у відповідача не було відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 квітня 2018 року у справі №156/404/17 зазначив наступне: «… безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в даній справі через відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил».
Враховуючи вищезазначене, неповідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, на переконання колегії суддів, є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови Черкаської митниці в справі про порушення митних правил №0044/90200/22 від 14.12.2022 року.
Крім того, позивач зазначає, що відповідачем пропущений термін притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки про порушення його декларування відповідачу стало відомо в 2020 році з відповіді, яку надіслала Республіка Польща.
З даного приводу, слід зазначити наступне.
В силу вимог частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Матеріали справи свідчать, що підставою для отримання пільги по сплаті ввізного мита (код пільги 410) сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l №PL/MF/AN0031818 від 14.12.2018, отриманий ФОП ОСОБА_1 від компанії «GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, POLSKA», згідно п.3.10 Зовнішньоекономічного договору від 17.07.2018 №17072018.
Так, Державна митна служба України листом № 15/15-03-01/11/4303 від 01.10.2021 звернулася до Регіонального управління у Вроцлаві Національної фінансової адміністрації Республіки Польща щодо перевірки достовірності сертифікатів з перевезення товару та декларацій про походження, а також правильності інформації в них міститься (Т. 1 а.с. 63).
Згідно відповіді з Республіки Польща № 0601-1GC.4331.3.2020 встановлено, що Державною митною службою України було направлено запит за № 20194/5/99-99-04-02-16 від 29.11.2019, який послугував підставою для надання Обласним управлінням доходів у м. Любліні інформації щодо джерела походження документів, наданих експортером «GMA GROUP SР. Z.O.O.».
З копії даного листа Державної фіскальної служби України від 29.11.2019 за № 20194/5/99-99-04-02-16 вбачається, що вказаний лист щодо перевірки достовірності сертифікатів та декларацій з перевезення товар надійшов та був фактично отриманий уповноваженими особами Державної митної служби України за вхідним номером № 20187/11 від 30.07.2020 (Т.1 а.с. 64,71).
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем порушена перевірка достовірності подання митної декларації позивачем лише через два роки з моменту фактичного отримання відповіді від Республіки Польща.
Беручи до уваги викладене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції,  що відповідачем виявлено порушення митних правил саме з моменту отримання листа 30.07.2020, а не з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, відповідачем не надано доказів вручення належним чином ОСОБА_1 оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил №0044/90200/22 від 14.12.2022 року. Водночас, представник позивача зазначає та надає відповідні докази, що ОСОБА_1 на підставі заяви про ознайомлення з матеріалами митних справ №0045/90200/22, 044/90200/22, 0054/90200/22,-0046/90200/22, 0052/90200/22, 0053/90200/22 від 13 червня 2023 року, поданої до Черкаської митниці Державної митної служби України (копія заяви додається), ознайомився безпосередньо із матеріалами, що послугували підставою для накладення адміністративних стягнень.
Також, апелянт посилається на те, що позовну заяву підготовлено адвокатом позивача 13.06.2023, а подано до Соснівського районного суду м. Черкаси - 16.06.2023, хоча договір про надання правової допомоги позивачу в Черкаській митниці датований 01.06.2023, що підтверджується ордером від 10.06.2023 №1055540. З огляду на зазначене, апелянт робить висновок, що як позивачу, так і його представнику було завчасно відомо про наявність постанови Черкаської митниці від 14.12.2022 у справі про порушення митних правил №0044/90200/22.
Колегія суддів вважає вищевказані доводи безпідставними, оскільки, укладення договору про надання правової допомоги не свідчить про те, що позивач чи його представник був ознайомлений з оскаржуваною постановою.
Отже, доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими.
Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції обгрунтовано визнано протиправною та скасовано оскаржувану постанову відповідача у справі про порушення митних правил від 14.12.2022 № 0044/90200/22 та закрито провадження у справі.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 195, 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Ключкович В.Ю.

                                                                                                            Кузьмишина О.М.