ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/23911/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду  від 01.03.2022 р. (суддя Букіна Л.Є.) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Колор» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень – рішень

в с т а н о в и В:

30.11.2021 р. ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» звернулося  до Дніпропетровського  окружного адміністративного суду   з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень – рішень, де просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення від 27.08.2021 р. №0125280720; №0125310720; №0125300720  № 0125290720 та від 17.08.2021 р. №0120800717; № 0120880717; № 0120850717.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2022 р.  адміністративний позов задоволений повністю. Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення – рішення відповідача: від 27.08.2021 р. №0125280720; №0125310720; №0125300720 № 0125290720 та від 17.08.2021 р. №0120800717; № 0120880717; № 0120850717.
Не погодившись з рішенням Дніпропетровського   окружного адміністративного суду  від 01.03.2022 р. відповідач   подав апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду, прийняти нове рішення, де відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення.

На апеляційну скаргу  відповідача позивачем  наданий відзив, де просили  рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про  залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що  в період з 14.06.2021 р. по 06.07.2021 р. посадовими особами відповідача проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ «Сільськогосподарського підприємства «Колор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р., за результатами чого 13.07.2021 р. складений акт № 2140/4-36-07-22-08/36725022, де зафіксовані виявлені порушення:
-п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України за період з 01.01.2017 р. по 30.092019 р. встановлене заниження податку на додану вартість, з урахуванням наявного від`ємного значення всього в сумі 8  377  184 грн;
-п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188, п. 198.5 ст.198 п. 201.1 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 ПК України не складені податкові накладні на занижені податкові зобов`язання та не зареєстровані в ЄРПН на загальну суму 1  911  180,45 грн; 
-п.292-1.1, п. 292-1.2 ст. 292-1, п.п. 293.9.1 п. 293.9 ст. 293 ПК України занижений єдиний податок на загальну суму 26 082, 74 грн, в т.ч. за 2017 р. на суму 12 989, 34 грн; за 2018 р. – на суму 13 052,54 грн, за 2019 р. – на суму 21,38 грн, 2020 р. – на суму 19,48 грн;
-п.288.1, п. 288.2, п. 288.3, п. 288.4, п. 288.5 ст. 288 ПК України, чим занижене податкове зобов`язання з орендної плати за землю на суму 13,79 грн, в т.ч.: за 2018 р. – на суму 13,79 грн;
-п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.4., п. 168.1.5, п. 168.1 ст. 168, п.п. 176.2 «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України   в частині не сплати нарахованого  (утриманого) податку на доходи фізичних осіб  у встановлений строк за період з 14.08.2017 р. по 21.12.2020 р. в сумі 90  167,30 грн, в т.ч. на момент складання акту податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1953,92 грн;
-п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.4 пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. 176.2 "а" п. 176.2 ст. 176, пп. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ в частині не сплати нарахованого (утриманого) військового збору у встановлений строк за період з 31.01.2019р. по 28.12.2019 р. в сумі 10 239,27грн.
Подавши заперечення на висновки акту перевірки, позивач отримав лист відповідача, де зазначено, що висновки акту перевірки є обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі висновків перевірки 17.08.2021 р. відповідачем прийняті податкові повідомлені – рішення:
-№0120800717, чим застосовані шрафні (фін6ансові) санкції на суму 1  020 грн;
-№0120880717, чим збільшена сума грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з додатку на доходи фізичних осіб на суму 24  559,47 грн;
-№0120850717, чим збільшена сума грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з військового збору на суму 1  802,90 грн, 
та від 27.08.2021 р.:
-№0125280720 на суму 32  598,56 грн;
-№0125310720, чим завищена сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у грудні 2020 р. на суму159  535 грн та завищена сума від`ємного значення, що зарахована у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у січні 2019 р. на суму 614  765 грн;
-№0125300720, де встановлене не складання  податкової накладної та не реєстрування в ЄРПН на суму 22  731,30 грн;
-№0125290720, чим встановлене заниження податку на додану вартість на загальну суму 8  377  184 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2  094  296 грн.

Так, перевіркою встановлене порушення п.292-1.1 п.292-1.2 ст. 292-1, п.п.293.9.1, п.293.9 ст.293 ПК України в частині невірного визначення нормативної грошової оцінки 1 га сільськогосподарських угідь (ріллі) з рахуванням коефіцієнта індексації, визначеного станом на 1 січня базового податкового року без урахування нормативної грошової оцінки 1 га ріллі на території Володимирської та Михайлівської сільських рад та неправильного визначення бази оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників, в результаті чого занижений єдиний податок на суму 26  082,74 грн, в т.ч. за 2017 р. на суму 12  989,34 грн, за 2018 р. на суму 13  052,54 грн, за 2019 р. на суму 21,38 грн та за 2020р. на суму 19,48 грн.  

Судом встановлено, що для розрахунку нормативної грошової оцінки землі для нарахування єдиного податку 4 групи на 2018 р. з врахуванням листа Держгеокадастру від 11.01.2018 р. підприємство застосувало коефіцієнт індексації  НГО за 2017 р. – 1.
Також  відповідач зазначив, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення  за 2017 р. та 2018 р. визначений в розмірі 1.
Але, як слідує з матеріалів справи, відповідач, не зважаючи на  розрахунки позивачем  нормативної грошової оцінки землі із застосуванням коефіцієнту індексації НГО за 2017 та 2018 роки – 1, прийняв рішення про винесення ППР  № 0125280720 від 27.08.2021 р. на суму 32  598,56 грн., не довівши підстави прийняття такого рішення.
Судом встановлено, що основним видом господарської діяльності позивача – є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур насіння олійних культур.   
Як зазначив відповідач в акті перевірки, статтею 198 ПК України передбачено, що « 198.5. Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання … за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:…в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку».
Відповідно ст. 14 ПК України встановлено, що « 14.1.36. господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами».

Оскільки придбані позивачем ТМЦ використані для сівби ріпаку з метою отримання врожаю,  загибель посівів не може кваліфікуватися як операція, не пов`язана з господарською діяльністю позивача, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що всі ТМЦ використані в господарських операціях.
Крім того, з акту перевірки слідує, що « перевіркою повноти ваизначення податкових зобов`язань встановлене порушення, а,  саме, використання ТОВ «СВП «Колор» паливно – мастильних матеріалів, добрив та гербіцидів, посівматеріали в операціях, що не є господарькою діяльністю платника податку, внаслідок чого порушено п. 201.1 п.201.10 ст. 201 ПКУ (не складена податкова накладна та не зареєстрована в ЄРПН на суму 22  731.30 грн)» та «період фінансово – господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: жовтень 2018 р.». «Згідно ст. 120-1 ПК України застосований штраф в розмірі 5% обсягу постачання (без ПДВ), але не більше 3  400 грн».
Однак, відповідно розрахунку штрафних санкцій ППР № 0125300720 відповідачем безпідставно  враховані 15 місяців.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за всіма господарськими операціями позивачем до перевірки надані первинні документи, а саме, договори,  видаткові накладні, ТТН, платіжні доручення, а також документи бухгалтерського обліку, де відображені господарські операції позивача.

Статтею 119 ПК України передбачено, що «119.1. Неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень».

Однак, судом встановлено, що допущені позивачем помилки не призвели до зменшення чи збільшення пгодаткових зобов`язань платника податку чи зміни платника податку. 
Крім того, ППР № 0120880717 від 17.08.2021 р.  відповідачем збільшена сума грошового зобов`язання позивача з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб у сумі 24  559,42 грн., де нарахована пеня складає 2  074,77 грн.
Але відповідно підрозділу 10  «Інші перехідні положення» ПК України встановлено, що « 52-1. …Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».
А як слідує з акту перевірки,  перевіркою охоплювався  період з 2017 р. по 2020 р.
Крім того, відповідно статті 125-1 ПК Україи встановлено, що « 125-1.1. Ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
125-1.2. Ті самі дії, вчинені умисно, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету».
Однак, як слідує з акту перевірки, відповідачем не підтверджені факти ненарахування, неутримання, несплата чи нарахування, а також несплата чи сплата в не повному обсязі позивачем податків і перевіркою встановлена відсутність податкового боргу зі сплати військового збору.
Також судом встановлено, що до перевірки позивачем надані первинні документи  щодо виконання господарських операцій в перевіряємий період, укладених між позивачем та його контрагентами: з ТОВ «Транзитсервіс», ТОВ «Наірія», з ТОВ «Аверстон ЛТД»; з ТОВ «Маріано»;  ТОВ «Дельмарбуд»;  ТОВ «Сандерес»;  ТОВ «Азовінтеграл»;  ТОВ «Таістас»; з ТОВ «Каріус».
Надані  первинні документи, дійсно,  підтверджують здійснення господарських операцій і відповідач в акті перевірки не зазначив, чим, саме, дані первинні документи не відповідають вимогам, передбаченим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Крім того, судом встановлено, що відповідачем не здійснювалися перевірки контрагентів і посилання на відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів, що виключає можливість здійснювати контрагентами господарських операцій, є, лише, припущенням, не підтвердженим належними та допустимими доказами.
Також з матеріалів справи слідує, що всі контрагенти позивача станом на час здійснення господарських операцій  зареєстровані  в установленому чинним законодавством порядку.

Крім того, Верховний суд  сформулював правову позицію в  постановах  від 06.12.2021 по справі № 640/8883/19 та  від 23.12.2021 по справі № 814/322/16, де  вказав, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду справи не доведене укладання позивачем договорів дарування чи інших договорів, згідно чого не виникає грошова або інша компенсація вартості товарів, але встановлений факт сплати позивачем грошових коштів за поставлені товари, що підтверджує факт реальності придбання позивачем товарів.
Аналізуючи спірні господарські операції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про їх реальність, оскільки дані господарські операції підтверджені  первинними бухгалтерськими документами, відповідають економічному змісту та супроводжені рухом активів позивача при їх здійсненні.
Як слідує з матеріалів справи, доводи позивача підтверджені належними доказами по справі, та не спростовані висновками перевірок контрагентів позивача.           
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що  господарські операції позивача з вищезазначеними контрагентами оформлені належним чином, рух придбаних товарів відображений в бухгалтерських документах, що підтверджується  наявними в матеріалах справи первинними документами.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Крім того,  судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності позивача, засвідчені вказаними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. 
Статтею 77 КАС України передбачено, що «1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».
Як вбачається з матеріалів справи,  відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення – рішення, жодним доказом не підтвердив правомірність  таких рішень.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач, всупереч ч.2 ст. 77 КАС України не довів правомірність своїх рішень, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду –  залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 315,316,321,325 КАС України, суд –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 01.03.2022 р.  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку  протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова