ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5007/23 Справа № 199/9693/22 	  	Головуючий у першій інстанції: Спаї В.В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, – 

ВСТАНОВИЛА: 

У грудні 2022 року ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.09.2019 р. між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00522672, предметом якого є страхування транспортного засобу «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_1 . 28.12.2019 в районі електроопори №22 по вул. Івана Акінфієва у м. Дніпро мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений застрахований транспортний засіб «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Винуватцем ДТП є ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Власник пошкодженого автомобіля «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, загальна сума виплаченого страхового відшкодування складає 25101,88 грн. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу №АМ9661956. Позивач звернувся до цієї страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, вказана заява була задоволена частково на суму 12076,88 грн., що покриває витрати позивача частково. Оскільки розмір витрат позивача по виплаті страхового відшкодування складає 25101,88 грн., при цьому полісом №АМ9661956 покрито лише частину шкоди на суму 12076,88 грн., то залишок суми (13025,00 грн.) підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1191, ст. 1194 ЦК України. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 13025,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) та судові витрати. 
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ПрАТ "Страхова компанія "ТАС", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 13025,00 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 17 вересня 2019 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №FO- 00522672, предметом якого є страхування транспортного засобу «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; строк дії договору по 30.09.2020 року включно (а.с. 7). 
28 грудня 2019 року в районі електроопори №22 по вул. Івана Акінфієва у м. Дніпро мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений застрахований транспортний засіб «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 є  ОСОБА_2 (а.с. 9, 14). 
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2022 у справі №201/453/20 визнано винним відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у скоєнні вказаної вище ДТП на накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 10.02.2020 (а.с. 14). 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу №АМ9661956 (а.с. 5).
Позивачем представлено копію рахунку-фактури №В1006 від 10.01.2020, складеного ПП “Сінгл-Сервіс”, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без ПДВ становить 20918,23, з ПДВ - 25101,88 грн. (а.с. 11). 
ПрАТ «Страхова група «ТАС» 21 січня 2020 року здійснила страхове відшкодування на користь ПП “Сінгл-Сервіс” у розмірі 14076,88 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №74251 від 21.01.2020 року (а.с. 13). 
ПАТ «НАСК «Оранта» було виплачено на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування згідно регресної вимоги №00184/9220 від 03.02.2020 в розмірі 12076,88 грн., відповідно до платіжної інструкції №10134 від 24.02.2020 року (а.с. 12).
Як зазначає у позові позивач, іншу частину коштів у розмірі 11025,00 грн. (фактичні збитки з ПДВ - 25101,88 грн. - виплачена позивачу сума ПАТ «НАСК «Оранта» 12076,88 грн.) “зарахована до суми несплачених страхових платежів страхувальника” (а.с. 1 зворот). 
Судом установлено, що учасники спірних правовідносин мають декілька зобов`язань:
договірне зобов`язання між ПрАТ «Страхова група «ТАС» і потерпілою ОСОБА_2 (власник « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») – за договором добровільного майнового страхування;
деліктне зобов`язання між потерпілою  ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 – із завдання шкоди внаслідок ДТП;
договірне зобов`язання між відповідачем ОСОБА_1 і ПАТ «НАСК «Оранта» – за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18); пункт 34).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. 
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. 
Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, вимога позивача до завдавача шкоди ОСОБА_1 не є регресною, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації – переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні. 
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума – це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.
Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)). 
Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник. 
У випадку, якщо йде мова лише про відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, слід застосовувати норми статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу), додатково – приписи статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди. 
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 вказаного вище Закону). 
Як встановлено судом, ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило на користь ПП “Сінгл-Сервіс” (постачальник послуг з відновлювального ремонту) страхове відшкодування у загальному розмірі 14076,88 грн.
Позивачем не представлено суду доказів розміру ліміту відповідальності страховика за полісом обов`язкового страхування ПАТ «НАСК «Оранта» №АМ9661956, яким була забезпечена цивільно-правова відповідальність відповідача. Також позивачем не надано доказів розміру франшизи, якщо вона була передбачена вказаним договором страхування. Клопотання про витребування відповідних доказів ні суду першої ні апеляційної інстанції - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи. 
ПАТ «НАСК «Оранта» (страховик відповідача) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. 
Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, страховик відповідача (ПАТ «НАСК «Оранта») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. 
Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. 
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). 
Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15. 
Отже, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
Разом з тим, позивачем не надано будь-яких письмових доказів розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством; клопотання про витребування відповідних доказів судом, призначення відповідної судової експертизи - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи. 
Крім того, судом установлено, що позивач здійснив страхове відшкодування на користь ПП “Сінгл-Сервіс” у розмірі 14076,88 грн., а отримав від ПАТ «НАСК «Оранта» 12076,88 грн. 
Таким чином, різниця між виплаченою позивачем сумою потерпілій у ДТП (на користь ПП “Сінгл-Сервіс”) та отриманими позивачем грошовими коштами від страхувальника винуватця у ДТП становить 2000,00 грн. (14076,88 грн. - 12076,88 грн.). 
Суд наголошує, що позивачем не надано доказів розміру франшизи, якщо вона була передбачена договором обов`язкового страхування ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу №АМ9661956. Клопотання про витребування відповідних доказів ні суду першої ні апеляційної інстанції - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що у даній справі позовні вимоги до ПАТ «НАСК «Оранта» не заявлені; враховуючи, що позивачем не надано суду доказів, що у останнього не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування позивачу, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика винуватця ДТП (відповідача); приймаючи також до уваги відсутність доказів розрахованого у встановленому законом порядку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Juke» з урахуванням зносу, а також встановлення та розміру франшизи за полісом №АМ9661956, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» з відповідача 13025,00 грн. 
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц.
Безпідставними також є посилання позивача на наявність у відповідача обов`язку з виплати позивачу 11025,00 грн., які, як зазначає позивач, “зараховані ним до суми несплачених страхових платежів страхувальника”. Доказів виплати ПрАТ «Страхова група «ТАС» частини страхового відшкодування на суму 11025,00 грн. на користь ПП “Сінгл-Сервіс” (постачальнику послуг з відновлювального ремонту), або власниці автомобіля «Nissan Juke» - ОСОБА_2 (потерпілій у ДТП) суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами, що до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні понад 14076,88 грн. (які виплачені ПП “Сінгл-Сервіс”), а саме на суму 11025,00 грн., адже за положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. До страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого суду є законним і обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" – залишити без задоволення. 
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 30 серпня 2023 року. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова