Справа № 350/1696/21 
Провадження № 22-ц/4808/906/23
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В. 
Суддя-доповідач Мальцева 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Мальцевої Є.Є., 
суддів Бойчука І.В., Пнівчук О.В., 
секретар Кузів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Рожнятівської селищної ради Калуського району про визнання рішення недійсним та скасування відомостей про земельну ділянку, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2021 року звернувся до суду і просив суд ухвалити рішення, яким визнати рішення Петранківської сільської ради від 10.11.2019 про затвердження акту встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 від 27.06.2019 з межівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконним, скасувати його. Просив визнати рішення Петранківської сільської ради від 14.06.2020, яким затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1286 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008, та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1286 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою, кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008 - незаконними. Скасувати реєстрацію відомостей в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку площею 0,1286 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008, які зареєстровані 28.05.2020 відділом у Рожнятівському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.
11.01.2022 позивач подав заяву, в якій збільшив позовні вимоги, просив суд, крім заявлених вимог, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57905262 від 28.04.2021 державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Локатира Бориса Михайловича і реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 2624884401:01:017:0008 за відповідачем від 26.04.2021, номер запису про право власності: 41734814.
В основу позовних вимог ОСОБА_2 послався на те, що у провадженні Рожнятівського районного суду знаходиться цивільна справа № 350/466/21 за його позовом до ОСОБА_1 , третя особа Рожнятівська селищна рада Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні заїздом. Позовні вимоги мотивовані тим, що заїзд як до його господарства, так і до господарства відповідача здійснюється громадською дорогою - вулицею Незалежності, ширина якої повинна становити 3,5 м. Відповідач ОСОБА_1 в червні 2020 року, при встановленні нової огорожі, самовільно перегородила частину громадської дороги шириною 0,32 м. та довжиною 29,61 м., звузивши тим самим ширину дороги, що ускладнює проїзд як до його господарства, так і до господарств інших односельчан, а також встановила на громадській дорозі двоє воріт, що фактично унеможливлює заїзд до його господарства.
В процесі розгляду даної справи йому стало відомо, що своїм рішенням від 14 червня 2020 року Петранківська сільська рада затвердила ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1286 та для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008, та передала дану земельну ділянку їй у власність, а прийняттю вказаного рішення, передувало рішення Петранківської сільської ради від 10.11.2019 про затвердження акту встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 від 27.06.2019 з межівниками: ОСОБА_3 та позивачем. Зазначеним актом комісія сільської ради абсолютно невірно констатувала, що існуючі межі не порушено, з боку землекористувачів заперечень немає, а він та ОСОБА_3 нібито відмовились від підпису в плані зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_1 через недобросусідські відносини.
З наданої відповідачем технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі вбачається, що в площу переданої їй у власність земельної ділянки ввійшла і громадська дорога, яка веде до його господарства, площею 0,0153 га. Саме вказану частину громадської дороги відповідач відгородила ворітьми, що фактично унеможливлює заїзд до його господарства.
Таким чином, Петранківська сільська рада передала у власність ОСОБА_1 частину землі комунальної власності (громадської дороги), що суперечить вимогам ст.83 ЗК України. Діючим генеральним планом села спірна частина земельної ділянки є громадською дорогою. Таким чином, частина спірної земельної ділянки передана відповідачу у власність помилково. Тому вищенаведені обставини змушують його звернутись з даним позовом до суду за захистом законних прав та інтересів.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року позов задоволений. 
Визнано рішення Петранківської сільської ради від 10.11.2019 про затвердження акту встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 від 27. 06. 2019 з межівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рішення Петранківської сільської ради від 14. 06.2020, яким затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1286 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008, та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1286 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008 - незаконними.
Вирішено скасувати реєстрацію відомостей в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку площею 0,1286 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008, які зареєстровані 28.05.2020 відділом у Рожнятівському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57905262 від 28.04.2021 державного реєстратора Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Локатира Бориса Михайловича і реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 2624884401:01:017:0008 за ОСОБА_1 від 26. 04. 2021, номер запису про право власності: 41734814.

На вказане рішення відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не встановлено обставин, які б підтвердили позовні вимоги позивача, напроти, у матеріалах справи містяться письмові докази, які свідчать про те, що єдиний заїзд до будинку відповідача йшов прямо до її домоволодіння, і там закінчувався. До будинку позивача існувала інша дорога, яка зараз перекопана. Той факт, що відповідач не заперечувала проти проїзду через її подвір`я до будинку позивача не підтверджує порушення його прав, а вказує тільки на прояв добросусідства в поведінці відповідача. Генплан села передбачає дві дороги до будинку позивача, однак одна з них захоплена мешканцями села під городи, а друга дорога перекопана. 
Суд не врахував, що на час приватизації позивачем земельної ділянки, відповідач вже була власником свого домоволодіння, і будинок був побудований в 1948 році, отже, набула право користування земельною ділянкою, яка пізніше була передана їй у власність. При цьому належне їй домоволодіння розміщене на тій частині земельної ділянки, яку суд помилково визнав дорогою, раніше, ніж виготовлений Генплан забудови села. 

Позивач не скористався правом на подачу відзиву.

Представник відповідача - Рожнятівської селищної ради Калуського району до суду не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 та її представника – адвоката Крикун Т.О., які підтримали апеляційну скаргу, заперечення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що письмовими доказами у справі підтверджено, що частина дороги, передбачена Генеральним планом с.Петранка, входить до приватизованої відповідачем земельної ділянки. Отже, приймаючи оскаржувані рішення про затвердження ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу відповідачу у власність земельну ділянку площею 0,1286 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, сільська рада допустила порушення вимог чинного на той час законодавства. Тому є підстави визнання незаконними цих рішень, і відповідно, для скасування реєстрації права власності відповідача на спірну земельну ділянку. 

Колегія суддів не може з таким висновком погодитися, виходячи з наступного. 

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням сесії Петранківської сільської ради від 10.11.2019 затверджено акт встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 від 27.06.2019 з межівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).
В акті від 27.06.2019 комісія Петранківської сільської ради встановила, що існуючі межі земельної ділянки ОСОБА_1 не порушено, однак через неприязні стосунки межівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовляються підписати узгодження зовнішніх меж земельних ділянок, тому комісія рекомендувала сесії сільської ради затвердити акт встановлення меж без підписів суміжних землекористувачів. (а.с.6)
Рішенням Петранківської сільської ради від 14.06.2020, затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1286 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008, та передано їй у власність вказану земельну ділянку площею 0,1286 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.7).
В Державному земельному кадастрі про земельну ділянку (а.с.10) 28.05.2020 відділом у Рожнятівському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зареєстровано земельну ділянку площею 0,1286 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 2624884401:01:017:0008 відповідно до поданої 18.05.2020 ОСОБА_1 заяви. З копії Витягу з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.54) вбачається, що державним реєстратором Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Локатир Борисом Михайловичем здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 2624884401:01:017:0008 за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 41734814.
Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснювала, що вона користується проходом через домоволодіння відповідача, який веде до її ділянки сільськогосподарського призначення. Цією дорогою користується не тільки позивач, але й інші односельчани.
Свідок ОСОБА_4 теж підтвердила суду, що також користується спірною дорогою.
Свідок ОСОБА_5 пояснювала, що користується проходом через ділянку відповідача з 1979 року, і ця дорога є громадською.
Аналогічні по суті показання дав суду свідок ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 39 ЗК України виділення земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
У відповідності до положень ч.4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України.
Як зазначено в абз. 3 ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципі законності.
Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.
Згідно з матеріалами справи Петранківською сільською радою 10.11.2019 затверджено акт встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 від 27.06.2019 без погодження суміжних землекористувачів, який складений комісією з питань землеустрою та землекористування (а.с. 6).
Згідно з п. 3.12 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» закріплювати межовими знаками межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) можна за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок. Але лише у тому випадку, якщо їх повідомили належним чином про час проведення вищезазначених робіт. Ця інформація зазначається в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.
Як пояснив колегії суддів позивач ОСОБА_2 , він був обізнаний про розробку ОСОБА_1 технічної документації на її земельну ділянку, однак відмовився від підпису погодження меж у зв`язку із тим, що вважає незаконним включення до земельної ділянки відповідача спірного проходу. Отже, позивач напевно повідомлений про те, що відбувалося визначення меж земельної ділянки з відповідачем. 
Під час аналізу наданих сторонами доказів судом першої інстанції встановлено, що копією Генерального плану забудови с.Петранка на земельній ділянці відповідача підтверджено наявність заїзду з центральної вулиці до господарства позивача (а.с.11). І такі обставини підтвердили свідки в суді. 
Разом з тим, перевіряючи справу, колегія суддів не може погодитися з таким висновком, оскільки він не є очевидним, напроти, з викопіювання Генерального плану забудови с.Петранка, що є в матеріалах справи, ніяким чином не підтверджено наявність заїзду до земельної ділянки позивача через земельну ділянку відповідача, між її будинком, літньою кухнею та сараєм, крім того факту, що такий заїзд визначений позивачем по фактичному шляху, яким користувався він та інші односельці, і що не заперечувала відповідач. Більш того, з технічної документації з урахуванням наявності будинку та господарських споруд на земельній ділянці (побудованих не пізніше 1984 року) відповідача вбачається, що розташування загального проїзду для громадського користування серед її земельної ділянки неможливо ( а.с 8,31,35). 
Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.
Так, статтею 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).
Але вказана норма не передбачає обов`язку землекористувача надавати сусідам можливість користуватися його земельною ділянкою інакше, ніж з власної згоди або на підставі сервітуту. 
Разом з тим позивачем не надано жодних належних доказів, які б свідчили про відсутність іншого під`їзду до його земельної ділянки, оскільки його претензії стосуються тільки земельної ділянки відповідача. Судом ці обставини не перевірялися. 
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Таким чином, наявність заїзду до земельної ділянки позивача через земельну ділянку відповідача повинна бути доведена певними засобами доказування – технічною документацією землеустрою, планом забудови села, або актами обстеження спеціаліста землевпорядника.
З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.05.2020 року вбачається, що цільове призначення ділянки ОСОБА_1 - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Жодних відомостей про облік частини ділянки як заїзду, дороги, обмежень у використанні земельної ділянки – в кадастрі не міститься (а.с.30-34). 
Але судом взяті до уваги пояснення свідків, які підтвердили тільки факт користування проходом через земельну ділянку відповідача, що не заперечувала сама ОСОБА_1 . Суд також врахував визнання позовних вимог селищною радою іі пояснення представника відповідача – голови Рожнятівської селищної ради, згідно з якими ОСОБА_1 незаконно приватизована земельна ділянка, яка включає частину вулиці Незалежності – проїзд шириною 3,5 м. Разом з тим, з пояснень представника неможливо встановити, чим це підтверджується об`єктивно, і на підставі яких даних незаконним є рішення Петранківської сільської ради від 14.06.2021 року, оскільки з наданої копії генерального плану забудови с.Петранки 1985 року такі обставини теж неможливо встановити (а.с.43). 
З копій вироків 1973 року, долучених до матеріалів справи позивачем, можливо встановити, що ОСОБА_7 самовільно встановила огорожу, перегородила громадську дорогу, чим перешкоджала ОСОБА_8 – батьку відповідача – користуватися його земельною ділянкою. Разом з тим, з даних документів неможливо встановити, де саме була розташована дорога, як вона проходила. 
Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Вимагати усунення перешкод у користуванні проїздом, зокрема шляхом визнання недійсними та скасування рішення органу місцевого самоврядування і виданих на його підставі правовстановлюючих документів на земельну ділянку, позивач (фізична особа) може у тому випадку, якщо внаслідок цього порушується його право на користування таким проїздом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У зв`язку із вищенаведеним колегія суддів не може погодитися із висновком суду про те, що Петранківська сільська рада незаконно погодила межі земельної ділянки відповідача зі сторони землекористувача ОСОБА_2 без його участі, не врахувала, що позивач як суміжний землекористувач користується частиною переданої відповідачу земельної ділянки, як заїздом до свого господарства. 
Напроти, зі справи вбачається, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав як власника чи користувача земельної ділянки, оскільки ним не підтверджено наявність передбаченого планом забудови села проїзду до його домоволодіння через ділянку відповідача. 
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно з правилами ч.1 ст.81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановивши обставини справи і проаналізувавши надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що суд прийшов до необґрунтованого висновку про доведеність вимог позивача про визнання незаконними та скасування рішень, на підставі яких відповідач зареєструвала право власності на виділену їй у відповідності до вимог закону земельну ділянку. Відповідно, не підлягають задоволенню вимоги про скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірну земельну ділянку. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги такими, що заслуговують на увагу. 
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши справу, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача необхідно стягнути витрати на судовий збір за апеляційне оскарження рішення в сумі 1362 грн.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року скасувати. 
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Рожнятівської селищної ради Калуського району про визнання рішення недійсним та скасування відомостей про земельну ділянку відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на оплату судового збору 1362 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 11 серпня 2023 року.
Судді:                                                                        Є.Є. Мальцева
                                                                               І.В. Бойчук 
                                                                        О.В. Пнівчук