ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2023 року                                                                      Справа № 906/1098/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії: 
Головуючий суддя                          Мельник О.В.
суддя                                                  Гудак А.В. 
суддя                                                  Олексюк Г.Є. 
при секретарі судового засідання Стафійчук К.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу на рішення Господарського суду Житомирської області від 09.05.2023 у справі №906/1098/22 (суддя Лозинська І.В., повний текст рішення складено12.05.2023)
за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу
до Звягельської міської ради  
про стягнення 277795,43 грн 
за участю представників: 
позивача - Комісарова І.Д.,
відповідача - Антонюка П.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 09.05.2023 у позові Державної екологічної інспекції Поліського округу до Звягельської міської ради Житомирської області про стягнення 277795,43 грн відмовлено.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав, що матеріалами справи не підтверджено та позивачем не доведено на підставі належних, допустимих, достовірних доказів у розумінні  ст.76-79 ГПК України вини та факту протиправної поведінки (незаконних дій або бездіяльності) відповідача як суб`єкта господарювання, що спричинило засмічення земельних ділянок на території Великомолодківського старостинського округу, за межами с.Груд та на території Пилиповицького старостинського округу, за межами с. Пилиповичі. 
Крім того, суд встановив, що в передавальних актах, затверджених рішеннями Звягельської міської ради від 23.12.2020 №56 та №59 відсутні будь-які відомості щодо сміттєзвалищ на спірних територіях, а тому Звягельська міська рада не могла порушувати правила щодо поводження з відходами, що призвело до засмічення спірних земельних ділянок, оскільки фактично прийняла майно, права та обов`язки вищевказаних сільських рад з 23.12.2020.
Відтак, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст.1166 ЦК України та відповідно умов для притягнення особи до цивільної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, тому позовні вимоги до задоволення не підлягають. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.          
Апелянт, зокрема, вважає встановленим факт забруднення та засмічення земельних ділянок, що підтверджується постановою про притягнення до адміністративної відповідальності відповідальних осіб, яка не оскаржувалась, оплатою штрафу у добровільному порядку, а також не оскарженням лабораторних досліджень, якими підтверджено факт забруднення землі.
Також зазначає, що судом не враховано бездіяльність органу місцевого самоврядування (з моменту створення ОТГ до моменту встановлення порушення), що призвело і до засмічення, і до забруднення земельних ділянок. 
Скаржник вказує, що відсутність в органу місцевого самоврядування будь-яких відомостей про сміттєзвалище може свідчити про те, що таке сміттєзвалище являється несанкціонованим, стихійним та безхазяйним, а не про його відсутність, а встановлений факт забруднення земельних ресурсів свідчить про тривалий час зберігання (складування) відходів на земельній ділянці, що доводить факт тривалого існування вказаних сміттєзвалищ.
При цьому, апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції встановлено порушення, допущені Звягельською міською радою, яка є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Пилиповицької та Великомолодківської сільських рад, зокрема, не переоформлено паспорти місць видалення відходів, не розроблено та не затверджено схему санітарного очищення населених пунктів, про що судом постановлено окрему ухвалу. 
У відповідності до ст.263 ГПК України відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що земельна ділянка на території Пилиповицького старостинського округу була місцем розміщення звалища побутових відходів, яке було оформлено у відповідності до законодавства та мало відповідні Паспорт місця видалення відходів від 16.11.2006, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування (звалище побутових відходів). 
Щодо Великомолодьківської сільської ради відповідач зазначає, що радою вживались заходи для оформлення у відповідності до вимог законодавства земельної ділянки під сміттєзвалище, однак у зв`язку з початком процедури децентралізації та утворення територіальних громад, процес отримання всіх дозволів та приведення у відповідність до законодавства всієї документації відносно сміттєзвалища було призупинено. 
З огляду на викладене, вважає, що Звягельською міською радою жодним чином не порушено природоохоронне законодавство та відповідно у діях ради відсутній склад цивільного правопорушення, а тому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Відповідно до ч.1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до повідомлення про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 27.09.2021 № 2-07/4796 (т.1, а.с.13), у період з 19.10.2021 по 29.10.2021 року Державною екологічною інспекцією Поліського округу здійснено захід державного нагляду (контролю) дотримання вимог природоохоронного законодавства Звягельською міською радою (попередня назва - Новоград-Волинська міська рада).
За результатами перевірки 29.10.2021 року складений акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства (т.1, а.с.23-29), згідно якого під час обстеження території Звягельської міської ради виявлено факти порушення правил поводження щодо поводження з твердими побутовими відходами, що призвело до засмічення 2 (двох) відкритих (без асфальто-бетонного чи іншого твердого покриття, що виключало б можливість фільтрації рідкої частини відходів у ґрунт та інфільтрацію ґрунтових вод) земельних ділянок. 
Із метою визначення ймовірного забруднення земель, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу, проведено відбір 2 (двох) об`єднаних проб ґрунтів та відбір контрольних проб ґрунтів на зазначених у Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 29.10.2021 року ймовірно забруднених земельних ділянках, про що складено відповідні акти відбору проб ґрунтів №33-21/1 (т.1, а.с.14-16) та №34-21/1 (т.1, а.с.17-19) від 22.10.2021.  
Протоколами вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів Державної екологічної інспекції Поліського округу №43-21/1 (т.1, а.с.90-93) та №44-21/1 (т.1, а.с.35-38) від 08.11.2021 у пробах ґрунту, відібраних на вказаних земельних ділянка, виявлено перевищення вмісту хімічних речовин - амонію (обмінний), заліза (рухомі форми), фосфору (загальний) та хлоридів у порівнянні з контрольним вмістом речовини у ґрунті контрольних проб ґрунтів.
Враховуючи ст.20-2, 68 Закону України "Про охорону навколишнього", ст.222 ГК України, Державною екологічною інспекцією Поліського округу направлено Звягельській міській раді претензію №34-24/5 від 17.02.2022 (т.1, а.с.44-48) про відшкодування шкоди завданій державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства у сумі 277795,43 грн, розрахованої відповідно до "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства". 
Однак, вказана претензія була залишена Звягельською міською радою без задоволення, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. 
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
За приписами ч.1 ст.13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст.16 Конституції України).
У силу ст.66, 68  Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають природні ресурси, які залучені в господарській обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ) ландшафти та інші природні комплекси, (ст.5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"). 
У відповідності до ст.40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Статтею 96 ЗК України на землекористувачів покладено обов`язок додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України, проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів, забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.
Згідно з ч.1, 2    ст.167 ЗК України, якій кореспондується ч.1 ст.45 Закону України "Про охорону земель", господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. У разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання (ч.2 ст.45 Закону).
Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища (ст.41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"). 
Згідно з пунктом "в" ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.
Відповідно до ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Згідно абз.1 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані         статтею 1166 Цивільного кодексу України. За приписами вказаної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у спорі про відшкодування заподіяної шкоди, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення планової перевірки посадовими особами Державної екологічної інспекції Поліського округу виявлені порушення Звягельською міською радою вимог природоохоронного законодавства, про що складено відповідний акт від 29.10.2021 (т.1, а.с.23-29), яким встановлено ряд порушень, зокрема:
- не оформлено право користування на земельні ділянки під сміттєзвалища на території старостинських округів Звягельської міської ОТГ; 
- не розроблено та не затверджено схему санітарного очищення населених пунктів Звягельської міської ОТГ; 
- не організовано роздільне збирання твердих побутових відходів на території населених пунктів Звягельської міської ОТГ; 
-  допущено бездіяльність, в частині здійснення державного контролю, у сфері охорони навколишнього природного середовища, здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території, що призвело до порушення вимог законодавства у сфері поводження з відходами під час захоронення твердих побутових відходів на територіях Великомолодьківського та Пилиповицького старостинських округів Звягельської міської ОТГ тощо.
Разом з тим, під час проведення перевірки, із метою визначення ймовірного забруднення земель було проведено відбір 2 (двох) об`єднаних проб ґрунтів та відбір контрольних проб ґрунтів на ймовірно забруднених земельних ділянках Великомолодьківського старостинського округу (акт відбору проб ґрунтів №33-21/1 - т.1, а.с.14-16) та на території Пилиповицького старостинського округу (акт відбору проб ґрунтів №34-21/1 - т.1, а.с.17-19) та встановлено перевищення вмісту хімічних речовин - амонію (обмінний), заліза (рухомі форми), фосфору (загальний) та хлоридів у порівнянні з контрольним вмістом речовини у ґрунті контрольних проб ґрунтів, відібраних на вказаних земельних ділянках, про що складено протоколи вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №43-21/1 (т.1, а.с.90-93) та №44-21/1 (т.1, а.с.35-38) від 08.11.2021. 
При цьому, апеляційним судом встановлено, що відповідачем доказів у підтвердження спростування виявлених порушень не надано. Крім того, дії службових осіб Державної екологічної інспекції Поліського округу щодо проведення перевірки, складання за його результатами акта перевірки від 29.10.2021, а також проведення відбору проб ґрунтів на ймовірно забруднених земельних ділянках та здійснення вимірювання показників складу та властивостей цих ґрунтів, за результатами яких складено відповідні протоколи, відповідачем оскаржені не були. 
Судом також враховується, що зі змісту акта перевірки від 29.10.2021 вбачається, що останній підписаний головним спеціалістом відділу благоустрою та екології Управління ЖКГ та екології Звягельської міської ради Костриковим О.С., без будь-яких зауважень та доповнень. 
За наслідками виявлених правопорушень складено протокол про адміністративне правопорушення №011939 від 25.11.2021 року (т.1, а.с.39-40) та притягнуто до адміністративної відповідальності головного спеціаліста відділу благоустрою та екології Управління ЖКГ та Екології Новоград-Волинської МР, а саме накладено штраф за ст.52 Кодексу України про адміністративні правопорушення на суму 1020 грн, про що винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №3251-2.4 від 25.11.2021 року (т.1, а.с.41-42), та який сплачено у добровільному порядку у строк передбачений ст.307 КУпАП (т.1, а.с.43).
Водночас, колегія суддів також звертає увагу, що під час розгляду даної справи господарським судом першої інстанції встановлено порушення, допущені Звягельською міською радою, зокрема, не переоформлення паспортів місць видалення відходів, не розроблення та не затвердження схеми санітарного очищення населених пунктів, у зв`язку з чим постановлено у відповідності до ст.246 ГПК України окрему ухвалу від 09.05.2023 року та надано строк для виконання вказівок, що містяться в ній. 
Вказана ухвала Звягельською міською радою в апеляційному порядку не оскаржувалась, натомість відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу повідомлено про вжиття ряду заходів на виконання вказівок, викладених в окремій ухвалі (т.2, а.с.166-173), що свідчить  про визнання ним виявлених порушень вимог природоохоронного  законодавства, але ніяким чином не звільняє його від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну неналежним виконанням своїх обов`язків та невжиттям заходів з охорони земель. 
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги чинність акта перевірки від 29.10.2021, який суд вважає належним та допустимим доказом у розумінні ст.76, 77 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про доведеність недотримання відповідачем вимог ст.35, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.171, 56 Закону України "Про охорону земель", ст.232, 42 Закону України "Про відходи", ст.7 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Як наслідок, протиправна винна бездіяльність Звягельської міської ради в частині недотримання обов`язкового здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища, здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території, призвело до шкідливих наслідків, зазначених Державною екологічною інспекцією  Поліського округу в протоколах вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №43-21/1 та №44-21/1 від 08.11.2021, а саме накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу важких металів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін. 
Оцінюючи доводи сторін щодо правонаступництва Звягельської міської ради, апеляційний суд враховує наступне. 
У відповідності до пп.9 п.61 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою. 
Сторонами не заперечується, що днем набуття повноважень Звягельською міською радою є 23.12.2020, а саме дата затвердження передавальних актів з передачі майна та зобов`язань рішеннями Звягельської міської ради №56 (т.1, а.с.168-176), №59 (т.1, а.с.177-185) від 23.12.2020 як завершення процесу реорганізації Великомолодківської та Пилиповицької сільських рад. 
Доводи відповідача про відсутність в передавальних актах будь-яких відомостей щодо сміттєзвалищ на території вказаних сільських рад та відповідно неможливість порушення Звягельською міською радою правил поводження з відходами, що призвело до засмічення таких ділянок, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність вказівки в передавальних актах на передачу новообраній раді сміттєзвалищ не змінює змісту спірних правовідносин, адже в межах розгляду даної справи встановлюється наявність/відсутність  підстав для притягнення до відповідальності відповідача за забруднення земельних ділянок. 
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, оскільки в даному випадку правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків (подібні правові висновки наведені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.01.2022 року у справі 922/347/21).
Відтак, Звягельська міська рада є правонаступником всіх прав та обов`язків Великомолодківської та Пилиповицької сільських рад з 23.12.2020.
Щодо заявленого до стягнення розміру шкоди колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.  
Порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання та фізичними особами, через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, допущеного внаслідок дії чи бездіяльності і поширюється на всі землі України незалежно від їх категорії та форм власності визначений Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 року №171 (далі - Методика).
У відповідності до п.1.3 Методики, методика застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.
За приписами п.3.1. Методики землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення).
Згідно з п. 3.2. Методики землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.
Пунктом 3.3. Методики передбачено, що факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Державною екологічною інспекцією Поліського округу на підставі акта перевірки від 29.10.2021, актів відбору проб ґрунтів від 22.10.2021 та протоколів вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів 08.11.2021 було здійснено розрахунок розміру шкоди заподіяної забрудненням та засміченням земельних ресурсів  внаслідок порушення природоохоронного законодавства відповідно Методики. 
Згідно вказаних розрахунків (а.с.50-75) шкода, завдана навколишньому природному середовищу, внаслідок забруднення і засмічення земель становить 277795,43 грн (12428,73 грн+198859,50 грн+3912,20 грн+62595 грн).
Доводи відповідача, що при розрахунку шкоди на території Пилиповицького старостинського округу невірно вказано коефіцієнт еколого-господарського значення земель згідно додатку 2 Методики, колегія суддів не приймає до уваги та вважає, що будь-яке право відповідача не порушено, оскільки як вбачається з розрахунку шкоди, позивачем застосовано найнижчий показник, передбачений вказаним додатком, а саме коефіцієнт 1 – для земель сільськогосподарського призначення. Натомість, позивачем не надано жодного контррозрахунку та доказу на підтвердження застосування іншого коефіцієнту при розрахунку шкоди. 
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що розрахунок був проведений Державною екологічною інспекцією Поліського округу згідно вказаної Методики, а також здійснивши перевірку вказаних розрахунків, колегія суддів вважає, що розрахунки, надані позивачем, є належними доказами розміру шкоди, заподіяної природному середовищу внаслідок забруднення і засмічення земель, що призвело до завдання державі збитків в сумі 277795,43 грн.
Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Позивач не повинен доводити наявність вини відповідача, навпаки, відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини, або ж у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.
Однак, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.76, 77 ГПК України, які б спростовували його  вину у завданій шкоді та підтверджували відсутність порушення природоохоронного законодавства. 
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України    кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. 
За змістом ч.1 ст.14 ГПК України   суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є не з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, встановленим обставинам справи. 
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги недотримання Звягельською міською радою вимог природоохоронного законодавства щодо охорони і збереження земельних ресурсів на підвідомчій йому території, чим заподіяно матеріальну шкоду державі, зумовлену засміченням та забрудненням ґрунтів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Державної екологічної інспекції Поліського округу та відповідно стягнення із Звягельської міської ради 277795,43 грн завданої шкоди. Відтак, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у даній справі.
Зважаючи на приписи ст.129 ГПК України, колегією суддів, з підстав скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу на рішення Господарського суду Житомирської області від 09.05.2023 у справі №906/1098/22 задоволити. 
2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 09.05.2023 у справі №906/1098/22 скасувати та прийняти нове рішення. 
3. Позов Державної екологічної інспекції Поліського округу задоволити.
4. Стягнути із Звягельської міської ради (11700, Житомирська обл., Звягельський район, м.Звягель, вул.Шевченка, 16, код ЄДРПОУ 13576983) в державний бюджет  (номер рахунку: UA278999980333119331000006795, код призначення: 24062100, код отримувача: 37976485, отримувач: ГУК у Житомирській області (ТГ м.Звягель), банк отримувача: казначейство України) 277795,43 грн (двісті сімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять гривень сорок п`ять копійок) шкоди за порушення законодавства про охорону навколишнього середовища. 
5. Стягнути із Звягельської міської ради (11700, Житомирська обл., Звягельський район, м.Звягель, вул.Шевченка, 16, код ЄДРПОУ 13576983) на користь Державної екологічної інспекції Поліського округу (10014, м.Житомир, вул.Леха Качинського, 12-А, код ЄДРПОУ 42163803) 4166,93 грн (чотири тисячі сто шістдесят шість гривень дев`яносто три копійки) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 6250,40 грн (шість тисяч двісті п`ятдесят гривень сорок копійок) судового збору за розгляд апеляційної скарги. 
6. Господарському суду Житомирської області видати судові накази.
7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України. 

                                        Повний текст постанови складений "11" серпня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Гудак А.В.  

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.