ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/3208/22	
                                                                                Суддя І інстанції – Петренко О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Четвертого відділу Кропивницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 , Кропивницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання наказу протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив:
-  визнати дії Компаніївського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про мобілізацію ОСОБА_1 незаконними;
- зобов`язати Міністерство оборони України скасувати наказ №77 від 24.03.2022 року про мобілізацію (по стройовій частині) ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 до регіону проживання;
- зобов`язати Компаніївський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зняти з військового обліку у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не підлягає мобілізації, оскільки є викладачем.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Кропивницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №105 від 22.03.2022 року, в частині, що стосується призову солдата запасу ОСОБА_1 під час проведення загальної мобілізації та доставленого 22.03.2022 року у Військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби у Збройних Силах України.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині відмови позовних вимог про:
- визнання Кропивницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про мобілізацію ОСОБА_1 незаконними;
- зобов`язати Кропивницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зняти з військового обліку та виключити зі списків у зв`язку з тим, що позивач не підлягає мобілізації, оскільки є викладачем і має педагогічне навантаження 1,5 ставки;
- визнати не дійсним та скасувати наказ №77 від 24.03.2022 про мобілізацію (по стройовій частині) ОСОБА_1 ;
та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі,
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскільки основний наказ, на підставі якого було здійснено призов позивача визнано протиправним та скасовано, тому всі подальші оскаржувані накази та дії, також підлягають визнанню протиправними і скасуванню.
Враховуючи те, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року в частині задоволених позовних вимог, а також в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 до регіону проживання  сторонами не оскаржується, то в силу положень ст. 308 КАС України рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не  підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працює в ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини Білоцерківського НАУ" на посаді викладача коледжу, має педагогічне навантаження 1,5 ставки, відповідно до наказу №61/к від 31.08.2021 на 2021-2022 навчальний рік.
10 березня 2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1    прибув до відповідача -2 та пройшов ВЛК при четвертому відділі Кропивницького РТЦК та СП, якою він визнаний придатним до військової служби.
21.03.2022 працівниками четвертого відділу Кропивницького РТЦК та СП позивача доставлено до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 .
22.03.2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано наказ №105 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, яким ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_1 .
Не погодившись із мобілізацією, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до ч.2   ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частин 1,2      статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII,      військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008      передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
За приписами      статті 1 Закону України "Про оборону України",      особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим      Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Згідно пункту цього Указу мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ      (далі - Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ   визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Зокрема, відповідно до частин 3, 5   статті 22 Закону №3543-XII,   під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого      постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом пункту 7 цього Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
У силу пункту 12 цього Положення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.
В свою чергу, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до абзацу третього частини 2   статті 23 Закону №3543-XII    (в редакції, чинній на дату видачі спірних наказів), призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.
Статтею 1 Закону України "Про повну загальну середню освіту"    визначено, що заклад освіти, що забезпечує здобуття повної загальної середньої освіти (далі - заклад освіти), - заклад загальної середньої освіти або заклад професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти, що провадить освітню діяльність на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти.
Довідкою ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини Білоцерківського НАУ" №34 від 23.03.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді викладача коледжу та в 2021-2022 році тижневе педагогічне навантаження  1,5 ставки (а.с.148).
Тобто, в силу абзацу третього частини 2   статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та частини 8   статті 39-1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації на підставі наказу начальника Кропивницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №105 від 22.03.2022 року, суд першої інстанції визнав його протиправним та скасував.
Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу №77 від 24.03.2022 про мобілізацію (про стройовій частині), колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначено позивачем в апеляційній скарзі, оскаржуваний наказ №77 від 24.03.2022 року про мобілізацію (по стройовій частині) винесено на підставі наказу начальника Кропивницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №105 від 22.03.2022 року.
Разом з тим, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено, а сторонами жодним чином не доведено про наявність наказу №77 від 24.03.2022 року про мобілізацію (про стройовій частині).
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, а судом не встановлено, існування №77 від 24.03.2022 року про мобілізацію (по стройовій частині) і яким чином, вказаний наказ порушує права позивача, то вимоги про визнання його недійсним та скасування є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 про зобов`язання Кропивницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зняти з військового обліку та виключити зі списків у зв`язку з тим, що позивач не підлягає мобілізації, оскільки є викладачем і має педагогічне навантаження 1,5 ставки, колегія суддів зазначає наступне.
Підстави для виключення громадян України з військового обліку передбачені ч.6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:
1) призвані чи прийняті на військову службу;
2) проходять військову службу (навчання) у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;
3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) припинили громадянство України;
6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;
7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими. 
Разом з тим, вказана норма не передбачає такої підстави для виключення громадян України з військового обліку як наявність відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
За таких обставин, вимоги позивача про зобов`язання Кропивницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зняти з військового обліку та виключити зі списків у зв`язку з тим, що позивач не підлягає мобілізації, оскільки є викладачем і має педагогічне навантаження 1,5 ставки не підлягають задоволенню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили. 
В повному обсязі постанова складена 01 серпня 2023 року.

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник