П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/12176/22	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,
повний текст судового рішення
складено 09.03.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме:
- визнання протиправною бездіяльності щодо невидачі наказу про виплату винагороди та невиплату коштів, за рахунок стягнутого виконавчого збору з утриманням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів за виконавчим провадженням № 66986952, у розмірі 7981,11 грн;
- зобов`язання видати наказ про виплату винагороди та виплатити кошти за рахунок стягнутого виконавчого збору, з утриманням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, за виконавчим провадженням № 66986952, у розмірі 7981,11 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року частково задоволено позовні вимоги, а саме зобов`язано Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видати наказ про виплату винагороди за рахунок стягнутого виконавчого збор, у з утриманням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, за виконавчим провадженням № 66986952, у розмірі 7981,11 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, так як судом не надано належної правової оцінки факту пропуску позивачем строку звернення до суду, що встановлений ст. 233 КЗпП України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач працює на посаді старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується довідкою від 24 серпня 2022 року №11710/12.3-34 (а.с.7).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, на виконанні у позивача перебуває виконавче провадження № 66986952 з виконання виконавчого листа №2-1595/10, виданого 20 травня 2021 року Суворовським районним судом м. Херсона, про стягнення на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» заборгованості у розмірі 319   244,39 грн.
Згідно повідомлення ВП №66986952 про погашення заборгованості від 25 січня 2022 року, боржником заборгованість сплачена на пряму стягувачу у повному обсязі.
Надалі в ході проведення виконавчих дій позивачем з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 31 924,43 грн, який перерахований до державного бюджету на відповідний рахунок, на підставі розпорядження № 66986952 від 23 лютого 2022 року, згідно наявних матеріалів у справі (а.с.12-18).
В свою чергу, 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ДП «НАІС» тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Також у Автоматизованій системі виконавчого провадження було відключено взаємодію з ДКСУ, що призвело до відсутності можливості автоматизовано опрацювати розпорядження, що не опрацьовані до 24 лютого 2022 року та перебували в стані «в опрацюванні».
У зв`язку з чим, при формуванні звіту про суму стягнутого виконавчого збору за лютий 2022 року, який формується автоматизованою системою виконавчого провадження, не враховано стягнутий позивачем виконавчий збір у розмірі 31924,43 гривень, за виконавчим провадження № 66986952.
На підставі вищенаведеного, 02 липня 2022 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на електронну адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) info@mk.minjust.gov.ua, начальнику управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - головному бухгалтеру Олені Хмельовській, направлено лист від 30 червня 2022 року №300622/1 про вирішення питання, щодо нарахування та виплати винагороди позивачу.
В свою чергу, 03 серпня 2022 року за вих. №10633/14.2-06 надійшла відповідь від начальника Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Олени Хмельовської, яка містить інформацію про порядок нарахування винагороди державних виконавців та зазначено про відсутність інших альтернативних механізмів виплати останньої.
При цьому, за січень, лютий та березень 2022 року наказів про виплату винагороди щодо позивача не приймалось, що підтверджується листом від 27 вересня 2022 року №26524/12.3-35.
Не погодившись із бездіяльності щодо видачі наказу та виплати винагороди, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення зазначених обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як звіт про суму стягнутого виконавчого збору, з підстав якого повинен бути прийнятий наказ - відсутній з незалежних від позивача обставин, а відповідачем не заперечується той факт, що позивач має право на отримання винагороди у розмірі 7981,11 грн, за виконавчим провадженням №66986952, з яким погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, згідно абз. 1 п. 2 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 (надалі Порядку), виплата винагороди державним виконавцям органів державної виконавчої служби здійснюється за рахунок стягнутого виконавчого збору в межах і за рахунок відповідних надходжень до спеціального фонду державного бюджету на підставі кошторисів та планів асигнувань спеціального фонду державного бюджету на відповідний рік.
Згідно абз. 2 п. 2 Порядку, стягнутим виконавчим збором для цілей цього Порядку вважається сума виконавчого збору, яка стягнута в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», та перерахована до спеціального фонду державного бюджету.
Згідно п. 3 Порядку, державному виконавцю відділу державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Мін`юсту (далі - відділ державної виконавчої служби), відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Мін`юсту (далі - відділ примусового виконання рішень управління), відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту (далі - відділ примусового виконання рішень управління в місті Києві), відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту (далі - відділ примусового виконання рішень Департаменту) винагорода виплачується у розмірі 25 відсотків суми стягнутого ним виконавчого збору.
Згідно абз. 1 п. 8 Порядку, для нарахування винагороди особам, визначеним пунктами 3-6 цього Порядку, використовуються звіти про суму стягнутого виконавчого збору, які формуються автоматизованою системою виконавчого провадження, та табелі обліку використання робочого часу.
Згідно абз. 2 пункту 8 Порядку, у звіті про суму стягнутого виконавчого збору для нарахування винагород особам, визначеним пунктами 3, 4 цього Порядку, відображаються суми виконавчого збору, стягнуті кожним державним виконавцем, та суми винагород, які підлягають виплаті кожному державному виконавцю за місяць, а також загальна сума виконавчого збору, стягнута відповідним відділом за місяць. 
Згідно абз. 1 п. 9 Порядку, звіт про суму стягнутого виконавчого збору для нарахування винагород начальнику управління забезпечення примусового виконання рішень і його заступникам та звіти про суму стягнутого виконавчого збору для нарахування винагород державним виконавцям відділів державної виконавчої служби, відділу примусового виконання рішень управління щомісяця не пізніше 15 числа подаються начальником управління забезпечення примусового виконання рішень відповідному уповноваженому структурному підрозділу міжрегіонального управління Мінюсту, відповідальному за організацію бухгалтерського обліку та звітності.
Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент невиплати винагороди державного виконавця), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності допущеної Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) бездіяльності щодо виплати позивачу винагороди державного виконавця.
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, в межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, єдиним доводом апеляційної скарги є порушення позивачем строку звернення до суду.
Так, на переконання апелянта, строк звернення до суду має відраховуватись із березня 2022 року, як місяця, коли позивач дізнався про наявність у нього права на отримання спірної винагороди.
Між тим, як зазначено вище, чинними у березні 2022 року положеннями КЗпП України передбачалось, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
При цьому, з 19 липня 2022 року набули чинності зміни до ст. 233 КЗпП України, якими встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що з моменту зміни нормативного регулювання строків звернення до суду до моменту подання позивачем адміністративного позову у даній справі, а саме 31 серпня 2023 року, не сплинув зазначений тримісячний строк, а тому колегія суддів вважає, що факт звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом 31 серпня 2023 року не є підставою для залишення без розгляду останнього.
Крім того, колегія суддів зазначає, що начальником Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) забезпечення примусового виконання рішень 30 червня 2022 року направлено до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подання щодо нарахування та виплати спірної винагороди позивачу (а.с. 5).
Тобто, за умови визнання спірної заборгованості структурним підрозділом відповідача, є помилковим висновок апелянта про те, що факт порушення своїх прав позивач мав встановити у березні 2022 року.
В свою чергу, лише за наслідком отримання відмови у виплаті спірної суми від апелянта, що датована 03 серпня 2022 року, позивач повинен був усвідомити факт порушення своїх прав апелянтом.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено встановленого строку звернення до суду у межах спірних правовідносин.
В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

           Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
           Судді	  	О.В. Єщенко    А.В. Крусян