Ухвала 
 
17 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 635/7079/18
 
провадження № 61-10001ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Терплюком Євгенієм Володимировичем, на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи: Коротичанська селищна рада Харківського району Харківської області, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , про визнання недійсними наказів про надання дозволу на розробку технічної документації, затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок               у власність, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та державну реєстрацію земельних ділянок із скасуванням кадастрових номерів земельних ділянок, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                        ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Харківській області), треті особи: Коротичанська селищна рада Харківського району Харківської області, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 ), про визнання недійсними наказів про надання дозволу на розробку технічної документації, затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та державну реєстрацію земельних ділянок із скасуванням кадастрових номерів земельних ділянок, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.
 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня                    2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (провадження № 61-7877св20).
 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25 березня 2022 року                               № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду. 
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня  2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов                   ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконними та скасовано накази начальника ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 09 вересня 2016 року № 9056-СГ та № 9059-СГ,                         від 12 грудня 2016 року № 14307-СГ та № 14304-СГ.
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1 485 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень                                     (з відкриттям розділу), індексний номер 36498199 від 07 серпня 2017 року 13:38:31 державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л. М. про реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,03 га, кадастровий номер 6325157000:00:024:0162 за ОСОБА_2 .
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень                                      (з відкриттям розділу), індексний номер № 36495001 від 07 серпня 2017 року 11:46:01 державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л. М. про реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку загальною площею 1,12 га, кадастровий номер: 6325157000:00:024:0161 за ОСОБА_2 .
Скасовано державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 6325157000:00:024:0161 та 6325157000:00:024:0162 зі скасуванням кадастрових номерів вказаних земельних ділянок.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У липні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її                              представником - адвокатом Терплюком Є. В., на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 червня 2023 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно                  у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених                    частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої                     статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої                    статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права                    у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1                            частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно          у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення                 з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У разі оскарження судових рішень на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі слід зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Касаційна скарга містить посилання на висновки Верховного Суду, проте заявником не зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти)                          частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) заявником подається касаційна скарга, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених                                      у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, ОСОБА_1 необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її                      представником - адвокатом Терплюком Євгенієм Володимировичем, на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 червня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів                                           з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець