ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 серпня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/3367/23
провадження № 22-ц/4809/911/23 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді - Головань А.М., Єгорова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2023 року (суддя Шевченко І.М.),-
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст заяви про забезпечення позову
ОСОБА_1 у травні 2023 року звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:
- заборонити ОСОБА_2 та іншим особам, вчиняти дії спрямовані на її виселення з будинку,  розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити ОСОБА_2 та іншим особам перешкоджати їй у вільному доступі до житлових приміщень у будинку, що  розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування звернення вказала, що без вжиття заходів забезпечення позову судове рішення у спорі про визнання права користування житловими приміщеннями, який пред`являтиме в суд, матиме лише декларативний характер, а отже, у разі незастосування таких заходів забезпечення позову та виселення її з місця постійного проживання, для практичної реалізації та реального виконання судового рішення, буде змушена ініціювати нові судові справи про вселення у житлові приміщення.
Реальність загрози безпідставного і протиправного виселення її в той час коли вона відвідуватиме сина за межами України, є очевидною і висловлена ОСОБА_2 у прямій, не завуальованій формі, що підтверджує здійснений нею аудіозапис, в якому ОСОБА_2 наполягає на її виселенні і вказує на послідуючі наслідки, якщо вона не покине житло.
Заявлена в заяві заборона ОСОБА_2 вчинення вказаних дій, жодним чином не обмежує його прав та інтересів, не завдає негативних наслідків йому, водночас, забезпечує збалансованість інтересів сторін.
Вважає обраний спосіб захисту співмірним із заявленими майбутніми позовними вимогами про визнання права користування житлом та не порушує прав сторін або інших осіб, і він спрямований лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням, задоволено. 
Заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії спрямовані на виселення ОСОБА_1 з будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також перешкоджати ОСОБА_1 у вільному доступі до житлових приміщень у будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки в разі задоволення позову, в подальшому можуть бути підстави для оскарження інших дій і рішень, що може привести до зволікання із виконанням судового рішення і зменшення ефективності виконавчого провадження, тому заборона вчинення дій по виселенню заявника з домоволодіння запобігає вчиненню таких дій, які б можливо було оскаржувати в подальшому, такі дії спрямовані лише на збереження існуючого становища сторін.
Апеляційне оскарження, відзив на апеляційну скаргу
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку. Згідно поданої апеляційної скарги просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.05.2023 з підстав необґрунтованості та безпідставності.
Зазначив, що суд усунувся від формулювання підстав задоволення заяви, що свідчить про невідповідність ухвали вимогам процесуального права.
Заява не містить жодного доказу, який би підтверджував намір скаржника виселити заявницю або чинити їй перешкоди. Долучений аудіозапис є неналежним та недопустимим доказом.
Звернення ОСОБА_1 є передчасним, без з`ясування певних обставин справи і природи виниклих правовідносин не можна зробити висновок про існування спору щодо користування житлом. Будинок не має статусу спільного майна подружжя. До правоохоронних органів ОСОБА_1 не зверталась щодо яких-небудь неправомірних дій щодо неї.
       Заявниця забезпечена іншим житлом, яким може користуватися і не довела що їй чиняться перешкоди чоловіком.
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а судове рішення без змін. Оскаржувана ухвала повністю відповідає вимогам права.
       Обґрунтування звернення у вигляді аудіозапису, містить інформацію щодо предмету доказування і є належним та допустимим доказом існування обставин, які засвідчують спір між сторонами щодо користування житлом і наполегливу вимогу покинути житло, з подальшим озвученням дій в разі не виконання такої вимоги.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подана ОСОБА_2 05 червня 2023 року.
Ухвалою суду від 26 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі, встановлено строк для подачі відзиву.
29 червня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 15 серпня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
У відповідності до вимог ЦПК України учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с.74-77). 
Позиції учасників судового розгляду
15 серпня 2023 року в суді апеляційної інстанції представник відповідача, адвокат Багірян Е.Б. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні. Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Турчанов О.В. заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, просили залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.
Заявниця в судовому засідання акцентувала увагу, що саме судова ухвала убезпечила її від неправомірних дій ОСОБА_2 . В будинку вона проживає з неповнолітнім сином тривалий час, це є їх постійним житлом. 
Обставини встановлені судом першої та апеляційної інстанцій
        ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 22.08.1992 року, актовий запис № 683. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12,13).
Вказані особи зареєстровані по АДРЕСА_2 (а.с.8,11).
Однак, як вказано в заяві і не спростовувалось стороною ОСОБА_2 , подружжя з синами у 2010 році вселились і проживають у зведеному та повністю облаштованому домоволодінні по АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_1 вказує, що домоволодіння побудоване за спільні кошти, своє право на майно вирішує в судовому порядку, порушена цивільна справа. 
       Згідно інформаційних даних з ЄДРСР Ленінським районним судом м. Кіровограда 11 липня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. А 23 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Турчанов Олександр Васильович до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявниці, її адвоката Турчанова О.В. та адвоката скаржника Багіряна Е.Б., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду відповідає вимогам закону, ґрунтується на положеннях права, є обґрунтованою, відповідає положенням законодавства щодо вимог до ухвали/судових рішень, відтак доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу. 
Встановлено, що  між сторонами порушений спір з приводу користування житловим будинком, право на спільне майно. 
В спірному будинку проживає подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з неповнолітнім сином. Рішення про розірвання шлюбу між сторонами не набрало законної сили.
Заявниця стверджує, що будинок повністю побудований в період шлюбу, вона має на нього майнові та житлові права, однак це не приймається її чоловіком ОСОБА_2 .
Як доказ визначає про небажання ОСОБА_2 давати згоду на реєстрацію її в будинку, саме його згода обумовлюється реєстрацією за ним речових прав на будинок, а також чоловік заявив категоричну вимогу про виселення її з будинку по АДРЕСА_1 . Визначив дату до якої вона має покинути житло, попередив про свої дії в разі не виконання такої вимоги. На підтвердження долучений до заяви аудіофайл з відповідною розмовою між сторонами (а.с.28).
На убезпечення анонсованих дій ОСОБА_2 , з метою захисту своїх житлових прав та інтересів і до вирішення порушених (подані до суду позови) цивільних справ, просить застосувати заходи забезпечення позову (майбутнього), з метою уникнення в подальшому судових справ, пов`язаних зі вселенням, запобігти порушень щодо неї, тощо.
Більш того, вказувала письмово та в суді, що реально відчуває загрозу примусового виселення чоловіком її з єдиного житла, в якому проживає з 2010 року. Місце реєстрації, в тому числі і ОСОБА_2 здійснено за іншою адресою, це житлом її батьків, в якому батьки проживають, інша квартира є приміщенням в якому вона здійснює професійну діяльність як нотаріус, приміщення не є житловим.
Сторона відповідача ні в письмових поясненнях, ні в суді не спростовувала факт непогодження подальшого проживання ОСОБА_1 в домоволодінні, наполегливо вказувала про її можливість проживати за місцем реєстрації, тощо.
За правовою позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 р. № 4-рп/2011, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Цей інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.
У відповідності до ч. І ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Згідно п. 2 ч. І ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується  забороною вчиняти певні дії.
За ч. 5 ст. 151 ЦПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів. 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем/заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення, утруднення чи неможливість виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу, в даній справі майбутньому позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Колегія суддів дійшла до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення відповідає предмету вже порушеної цивільної справи про визнання права на користування житлом, спір між сторонами реальний, побоювання заявниці обґрунтовані.
У даній категорії справ правомірною підставою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він на теперішній час звернувся до суду. 
По зверненню суд першої інстанції прийняв до уваги доводи заявниці (майбутньої позивачки) та врахував наявність достатньо обґрунтованих припущень про те, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявниці/позивачки у разі ухвалення рішення про задоволення її вимог. 
На даній стадії розгляду суд не надає оцінку доказам сторін і не здійснює категоричні висновки. Суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття цих заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу;здібності такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Всі ці складові враховані судом першої інстанції і здійснений правильний висновок про задоволення заяви, з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.
Обраний захід забезпечення позову жодним чином не погіршує і не порушує становище ОСОБА_2 , зміни для нього не відбудуться. Його представник ні в суді, ні в скарзі не вказав про хибність міркувань чи побоювань заявниці, навпаки наполегливо висловлювалась позиція про наявність в неї іншого житла, де вона могла б проживати. Тобто факт вимоги ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_1 з житла не заперечувався. 
На етапі розгляду заяви суд оцінює ризики та вірогідність вчинення скаржником дій щодо заявниці, настання наслідків таких вчинків та порядок відновлення прав. 
Щодо судових витрат
Розподіл судових витрат, понесених стороною при подачі апеляційної скарги, вирішується за наслідком розподілу витрат по закінченню розгляду справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2023 року,- без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено 22 серпня 2023 року.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань 

С.М. Єгорова