КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/7670/2023                                               

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            25 травня 2023 року                                                                м. Київ
                                                                                                               Справа № 761/14537/15
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В., Рейнарт І.М.,    
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва  від 03 березня 2023 року, постановлену у складі судді Романишеної І.П., 
у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарський О.М. на бездіяльність державного виконавця,
 
встановив:
 
У грудні 2022 року представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) Кухарського О.М. та зобов`язання вчинити дії, відповідно до якої просить:
- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського О.М. щодо відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц Шевченківського районного суду міста Києва про стягнення коштів з АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;
- зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського О.М. вжити всіх заходів відповідно до чинного законодавства щодо закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц Шевченківського районного суду міста Києва про стягнення коштів з АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;
- зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського О.М. вжити всіх заходів відповідно до чинного законодавства з вилучення запису з Єдиного реєстру боржників щодо АТ «Банк «Фінанси та Кредит», що внесений державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при виконанні виконавчого провадження НОМЕР_1.
Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 від 06.12.2021 р. про стягнення судових витрат у розмірі 5250 грн. на користь ОСОБА_1 з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яке перебуває у стані ліквідації згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
24.10.2022 боржник направив на адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву №083-588/1/319/22 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
12.12.2022 на адресу боржника надійшла відповідь №24008/18 10-12 від 06.12.2022, якою відмовлено в задоволенні заяви боржника про закінчення виконавчого провадження.
Посилаючись на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та вважаючи бездіяльність державного виконавця протиправною, скаржник просив суд задовольнити скаргу.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва  від 03 березня 2023 року у задоволенні скарги ПАТ Фінанси та Кредит» на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) Кухарського О.М. - відмовлено.
Клопотання заінтересованої особи про заміну сторони її правонаступником залишено без задоволення.
Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2800 грн. 
 
Не погоджуючись з ухвалою,  ОСОБА_1   звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати в частині залишення без задоволення заяви про заміну сторони скаржника її правонаступником, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення заяви; змінити ухвалу в частині розподілу судових витрат, стягнувши відповідні судові витрати з правонаступника скаржника: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення AT«Банк «Фінанси та Кредит» з ринку, та змінивши відповідні реквізити учасників справи.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновок суду у зазначеній частині відмови не вимогам закону, оскільки внаслідок відкликання рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноважень ліквідатора в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, - правонаступництво сторони боржника у спірному виконавчому провадженні не відбулось. 
Однак, у заяві стягувача від 01 лютого 2023 року заявлено клопотання про заміну не сторони виконавчого провадження, а скаржника (заявника) за скаргою в порядку судового контролю. Проте,  скаржник (заявник за скаргою) у цій справі не збігається з боржником у виконавчому провадженні. Скаргу подано Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» від імені та в інтересах неплатоспроможного банку - боржника, а в подальшому, внаслідок відкликання рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноважень ліквідатора в Уповноваженої особи на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит», відбулось правонаступництво скаржника (заявника) як учасника справи за скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень. У зв`язку з втратою процесуальної дієздатності неплатоспроможним банком у стані ліквідації, право звернення до суду з позовними та іншими заявами, скаргами - делеговано ліквідатору банку.
Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (або уповноважена особа Фонду у разі делегування повноважень) діє у судовому процесі від імені (в інтересах) неплатоспроможного банку, відповідно до ст.ст. 34-37,44-48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Вказує, що сплата судових витрат є процесуальним обов`язком учасника справи, на якого покладено витрати. Таким чином, судові витрати на правову допомогу мають бути стягнуті не з боржника у спірному виконавчому провадженні, а саме зі скаржника як з суб`єкта, який звернувся до суду зі скаргою в інтересах та від імені боржника (неплатоспроможного банку в стані ліквідації) і набув процесуальні права та обов`язки боржника як особи, в інтересах якої він діє (такого неплатоспроможного банку). Докази на підтвердження судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи, буде подано до суду в порядку та у строки, встановлені частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
 
В судовому засіданні  ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати в частині розподілу судових витрат,стягнувши відповідні судові витрати з правонаступника скаржника - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення AT «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення AT «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку - Павликівський В.І. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін. 
Інший учасник справи в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372  ЦПК України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, що з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  виходячи з наступного.
 
З апеляційної скарги вбачається, що  ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва  від 03 березня 2023 року лише в частині розподілу судових витрат та просить стягнути відповідні судові витрати з правонаступника скаржника, а саме з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення AT «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку.
Отже, ухвала суду в частині відмови у задоволенні скарги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) Кухарського О.М. та зобов`язання вчинити дії не оскаржується, а тому  відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається. 
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу в частині залишення без задоволення клопотання заінтересованої особи про заміну сторони її правонаступником та стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2800 грн., суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок відкликання повноважень ліквідатора в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.12.2022 №1067, - не відбулось правонаступництво сторони боржника у спірному виконавчому провадженні НОМЕР_1, а відтак відсутні підстави для заміни сторони її правонаступником в розумінні процесуального закону. Звертаючись зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб чи його Уповноважена особа однаково діють від імені неплатоспроможного банку-боржника, а тому суб`єктний склад у цій справі залишився незмінним. Отже, заява про заміну сторони її правонаступником задоволенню не підлягає.
Вирішуючи справу в частині розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 452 ЦПК України, згідно з якими судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Беручи до уваги вимоги ст.ст. 15, 133, 137, 141 ЦПК України, враховуючи залишення скарги без задоволення, дотримуючись встановлених законом принципів розумності, диспозитивності, змагальності, справедливості та пропорційності, суд поклав судові витрати стягувача ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 2800 грн. на скаржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та положенням матеріального та процесуального закону, враховуючи наступне. 
 
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, боржником у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 є АТ  «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до змісту поданої скарги на бездіяльність державного виконавця скаржником є також боржник у виконавчому провадженні - ПАТ  «Банк «Фінанси та Кредит», який і звертався до суду.
З матеріалів справи вбачається, що заяву про заміну скаржника - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку стягувач обґрунтовував тим, що рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.12.2022 року № 1067 з 27 грудня 2022 року відкликано повноваження ліквідатора АТ «Банк Фінанси та Кредит» та вирішено повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Банк Фінанси та Кредит» здійснювати безпосередньо Фондом гарантування, а тому просить стягнути відповідні судові витрати з правонаступника скаржника, а саме з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення AT «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку.
 
На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію з 18 вересня 2015 року, призначено уповноважену особу Фонду.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», призначено уповноважену особу Фонду.
На підставі п.2 ч. 5 ст. 12, ч.1 ст. 35, ч.5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 27 листопада 2017 року № 5175 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» строком на два роки до 17 грудня 2019 року включно.
На підставі п.2 ч. 5 ст.  12, ч. 1 ст. 35, ч.5 ст. 44, ч.3. ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 вересня 2019 року №2417 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» строком на один рік з 18 грудня 2019 року до 17 грудня 2020 року включно.
Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно положень ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи управління, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Статтею 97 ЦК України передбачено, що управління товариством здійснюють його органи, у тому числі, виконавчі.
Частиною 3 ст. 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» усі або частина повноважень Фонду, визначених цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду, крім організації реалізації майна банку, що ліквідується.
Згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.
Уповноважена особа Фонду має право: 1) призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов`язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; 2) здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом.
Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних
осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов`язкові до виконання працівниками банку; 3) звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду.
Згідно положень ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема: здійснює повноваження органів управління банку.
 
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа АТ «Банк «Фінанси та Кредит» перебуває в стані припинення, а її керівником є Рекрут Світлана Валеріївна (директор-розпорядник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб).
Таким чином на виконання ст.ст. 92, 97 ЦК України, ч. 3 ст. 47, п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а після відкликання її повноважень - Фонд безпосередньо виконує повноваження органу управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», тобто є його керівником та представником.
На виконання ст. 92 ЦК України, зміна керівника юридичної особи не впливає на її цивільну дієздатність.
Частиною 1 статті 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Спеціальний Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також інші нормативно-правові акти не містять положення про те, що ФГВФО є правонаступником неплатоспроможного банку.
Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).
Проте, процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли у майнових відносинах відбулось правонаступництво. Отже, при вирішенні питання про залучення правонаступника, суду необхідно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду у п.23 постанови від 30.06.2020 року у справі № 264/5957/17 зазначала, що правонаступництво юридичної особи має місцеу випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття. приєднання. поділу, перетворення(частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступиицтво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106-109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (пункти 37, 38, 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19)».
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 року у справі № 910/12294/16, «Банк, який виводиться з ринку, до моменту державної реєстрації його припинення не позбавлений правосуб`єктності і може виступати учасником різних правовідносин. Від імені банку у цих правовідносинах діє уповноважена особа Фонду, виконуючи функції виконавчого органу банку (керівника Банку)».
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.04.2018 по справі № 910/8132/17, «Системний аналіз наведених нормативних приписів дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.»
 
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 750/5785/18 (провадження № 14-182цс19), зазначено, що «Закон України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  установлює правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, НБУ, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Відповідно до ч. 1.та 2 ст. 3 цього Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
У статті 47 Закону № 4452-VI зазначено, що уповноважена особа Фонду визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов`язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.
Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.
Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 4452-VI Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.
Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку (частина восьма статті 35 Закону     № 4452-VI).
Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 Закону № 4452-VI).
Частиною третьою статті 34 Закону № 4452-VI визначено, що здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.
Разом з тим у частині першій статті 27 Закону № 4452-VI передбачені повноваження Фонду, які він може делегувати уповноваженій особі.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду за рішенням останнього виконує повноваження органу управління Банку, у якому введено тимчасову адміністрацію чи який перебуває у стадії ліквідації. Уповноважена особа Фонду здійснює і повноваження Фонду при реалізації повноважень Фонду, пов`язаних з ліквідацією неплатоспроможного банку, одним з яких є формування реєстру акцептованих вимог кредиторів та формування реєстру вкладників.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі  № 761/4442/17 , Уповноважена особа Фонду за своїм правовим статусом є представником Фонду, який діє у межах повноважень, наданих Фондом, за що від Фонду отримує визначену Фондом оплату, несе відповідальність перед Фондом, тоді як перед сторонами правовідносин за дії такої особи відповідальність несе Фонд. Оскільки уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, який представляє Фонд у межах делегованих Фондом повноважень, така уповноважена особа не може бути стороною у справі».
 
Згідно ч. 1 ст. 47 ЦК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Цивільною процесуальною дієздатністю наділені усі юридичні особи з моменту їхреєстрації до припинення юридичної особи. Юридичних осіб у суді представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.
Беручи до уваги те, що юридична особа - АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не є припиненою, а лише перебуває в стані припинення, відкликання повноважень Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та здійснення таких повноважень безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не призводить до процесуального правонаступництва АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а тому Фонд не є правонаступником банку. 
Отже, відсутність у скаржника - АТ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступника виключає можливість покладення витрат на правову допомогу на іншу особу,  тоді як сам  Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення AT «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку не учасником у справі , а уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк  «Фінанси та Кредит» звернувся до суду від імені банку. 
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що внаслідок відкликання повноважень ліквідатора в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.12.2022 №1067, - не відбулось правонаступництво сторони боржника у спірному виконавчому провадженні НОМЕР_1, а відтак відсутні підстави для заміни сторони її правонаступником в розумінні процесуального закону, а тому підстави для задоволення заяви про стягнення судових витрат з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутні.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять правових обґрунтувань щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального або неправильного застосування норм матеріального права, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є боржником у цій справі та її учасником. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, ухвала прийнята  з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва  від 03 березня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 13 липня 2023 року.

  Суддя  - доповідач:                                                                      Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Немировська О.В.

           Рейнарт І.М.